Min far har et gidsel.
Det er én mand fanget i én kælder.
Vi må løslade ham. Nu.
Du har helt ret. Det bør vi overveje som en mulighed.
Du narrer mig til brainstorming.
Hvis den terapeut fortæller nogen,
at han er "gæst imod sin vilje",
ender din far i fængsel, og firmaet ryger.
Så vi holder ham, indtil han dør, og begraver ham i en mur?
Selvfølgelig ikke. Men godt, at du har idéer.
Jeg lukker ham ud.
Åh gud. Du er besat af at lukke ham ud.
Jeg troede, han gik.
Jeg går ind i baren, og gæt, hvem der står på scenen bag mig...
- Nej. - Med fløjten.
- Åh gud, din søn! Gåsehud. - Ikke?
Og så går de i gang med karaoke.
Hvad foregår der?
Intet nu. Jeg byggede op til en dramatisk afslutning på historien.
Lås døren.
Se. Alt er fint. Og du var allerede så negativ.
Nej. Undskyld. Har min far ikke kidnappet dig?
Du er Jackson.
Velkommen.
Ja, forholdet startede som en udfordring,
men jeg hygger mig.
Vi spiser og spiller pool. Filmaften i morgen.
Han har aldrig set Fargo. Afslør intet.
En god tommelfingerregel for os alle. Afslør intet for nogen.
Før jeg mødte din far, havde jeg usunde vaner.
Jeg truede ham. Afpressede ham.
Men han fik mig på ret køl. Jeg indså, at jeg ikke vil være sådan.
Jeg gav dig tid til at reflektere.
Nej! Du reddede mig. Det skal du høre.
Hvad fanden? Selv når du kidnapper nogen...
Du mener, giver en sund timeout.
...er reaktionen ros og taknemmelighed?
De fleste er gode til at være taknemmelige.
Nej. Der er bøger om det.
Jackson, du virker meget fokuseret på, hvad der er sket herude.
Men fortæl mig, hvad der sker herinde.
Lad os pakke det ud.
Lad mig spørge om noget.
Din far og jeg har drøftet tabet af hans kone,
men hvordan føles tabet af din mor?
Jeg er den sidste her, hvis psykiske helbred skal vurderes.
Næstsidste.
- Han undgår spørgsmålet. - Klassisk undgåelse.
- Trist. - Hører du smerten?
Overdøvende. Jeg hører ikke, hvordan du håndterer din sorg.
- Lad os pakke det ud. - Nej.
Vi pakker intet ud. Hvorfor handler din kidnapning om mig?
Okay. Vi gør dette.
Leslie, du afpressede Ellis. Meget ulovligt.
Ellis, du holdt ham fanget. Ikke godt. Lad os sige, at I står lige.
Og du kan gå.
Måske har hun ret.
- Måske er det på tide, at jeg går. - Det sker så hurtigt.
Tak, fordi du hjalp mig.
Lov mig, at du ser Fargo.
Åh gud.
Og August: Osage County.
- Dig. - Dig.
Lad os gå.
I din rapport til bestyrelsen må du meget gerne beskrive Ellis
som engageret, fokuseret og latterligt rask.
- Brug ordet "Rask". - Jeg elsker den mand.
Det er latterligt.
Uanset hvad du gør, får du det, du ønsker.
Det passer ikke.
- Og jeg nåede ikke mit fly. - Det var det, jeg ønskede.
Hvorfor smører du ikke peanutbutter på brødet?
Det er for tidligt til nøddesmør.
Det er lige det, Leslie og jeg frygtede.
Du smører det ikke på, fordi det var din mors sidste portion.
Eller jeg ville kun have marmelade på.
- Kun et monster spiser det. - Paddington gør det.
Paddington er en talende bjørn og teknisk set et monster.
Spis peanutbutter. Mærk din sorg.
Okay. Det handler om mor, men jeg vil ikke tale om det.
- Har du grædt siden begravelsen? - Sig ikke, hvordan jeg skal sørge.
Hvis du var bedre til det, behøvede jeg ikke. Luk ikke sorgen inde.
Hvis du bliver, vil jeg vise dig, hvordan du skal føle.
Kidnap en terapeut og lær alt.
Men jeg fandt intet fly, så jeg er her en dag til.
- Jeg vil med på laboratoriet. - Vil du arbejde?
Du får en ordentlig skjorte, og vi ordner dit hår,
og så går vi i gang.
Du skifter hurtigt fra begejstring til kritik.
Skjorten overdøver dine ord.
Malcolm.
- Du drikker for meget kaffe. - Undskyld. Jeg betaler.
For sjov. Jeg er ligeglad. Hvorfor forstår ingen min humor?
- Jeg venter på et svar. - Nå.
- For sjov. - Den var god.
- Hvorfor forstår ingen min humor? - For sjov igen.
Nej, jeg mener det.
Nå.
For sjov igen. Hvorfor forstår ingen min humor?
- Det gør ondt. - Sjovt.
Ellis' excentriske adfærd har fået bestyrelsen til at holde øje med os.
Vi skal skære ned.
Ellis var skør nok til at forfremme dig fra sin assistent til projektleder,
så gå op i Red Lab og ryd op.
Det kan jeg. 100 %.
Godt. Start med deres madbudget.
- De elsker mad. - Nu vil de elske mindre af det.
Jeg er ny som supervisor, og de skal ikke føle...
At du er dygtig?
Du bør måske ikke være projektleder. Det er ikke noget for alle.
Nej. Jeg kan godt.
Bliv ved. Med den rette tone går det i opfyldelse.
- Hejsa. Hvordan går det? - Jeg gør det.
- Godt for dig. Hvad gør han? - Sikkert ingenting.
Jeg er bekymret for Jackson. Han græder ikke nok.
Jeg hader at græde. Jeg gør det kun én gang årligt i 12 timer.
Han vil skynde sig til New York, fordi alt her minder ham om hans mor.
Hvis han kan sørge, kan han hele.
- Så bliver han måske. - Det ønsker jeg også.
Men jeg ønsker også, at der er et firma til ham også.
- Ja, det fungerer. - Vi er enige.
- Jackson skal græde og blive. - Ja, og der skal være et her.
Og så skal bestyrelsen se fremskridt.
De overvejer at erstatte dig.
De dumme Wiffleball-tvillinger.
Wallerson-tvillinger. Men hele bestyrelsen er nervøs.
De holder møde klokken 14. Det skulle have været i går,
men du havde travlt med at give din penis og dine nosser luft.
Ja, for jeg kan sørge.
Jeg låser mig inde på mit kontor med tøj på.
Jeg kommer ud, når der sker et gennembrud.
- Jeg tror på dig. - Også mig.
- Godt. - Stadig bekymret for Jackson.
- Du lader det ikke bremse dig. - Vi får se.
Jackson? Hvad laver du her?
Hej, Luna.
Jeg fik nogle skøre idéer til projektet.
- Jeg håber, jeg må se på biomassen. - Ja.
Din far skabte den, så den er din lillebror.
Ja. Så jeg må drille den, når der ikke er nogen voksne.
Hej, tyksak.
Valgte du body-shaming?
Undskyld. Du gør dem altid sure på mig.
Det er ret sejt, at I har øget biomassens kulstof-absorptionshastighed med 9.942.
Jeg er imponeret. De fleste runder op til 10.000.
- Jeg hader at være upræcis. - Upræcision er det nye rygning.
Ikke? Jeg bad ikke om et cirkatal.
Det vil jeg aldrig bede om.
Vil du se min skøre idé?
Jeg læste en forskningsartikel.
- Læser du forskningsartikler for sjov? - Nej.
- Det gør jeg. - Også jeg.
Om G1-cyclinfamilien af proteiner og deres rolle i præ-mitosecellevækst.
Jeg lytter.
Siden man kan måle cellestørrelsen ud fra antallet af ribosomer,
kan man reducere cyclin-syntesen...
- Og begrænse cellevækst. - Præcis. Med mindre celler, får man...
- En større overflade... - Og øget kulstof-absorption.
- Den samlede massekoefficient... - Bliver fantastisk.
Jeg har en kæreste.
Godt. Kærester er gode. Og det er godt. Alt er godt.
Jeg skal tage et falsk opkald.
Hej, Jackson.
Jeg vil invitere ham ud.
Vil du?
Han er sød og lidt bange for mig. Og vi talte godt sammen.
Du taler godt med mange.
Baristaen, hans chef, mine forældre.
De elsker dig. Men bliv ikke kæreste med mine forældre.
Vent, du kan ikke lide Jackson, vel?
Mig? Nej, jeg har en kæreste.
- Ja, men du kan ikke lide ham. - Jo.
- Ikke så meget. - Men nok.
Jeg mener meget. Gå ud med Jackson. Jeg er ligeglad.
Hej. Hvordan går det i Red Lab?
Det vigtigste laboratorium, der redder verden ved at fange kulstof.
- Vi føler, at du vil have noget. - Vrøvl.
Men vi er venner og vil altid være venner,
selvom jeg har ansvaret for alt hernede.
Det føles stadig som en papirfejl.
Altså.
I bruger for mange penge på mad,
og det er fint med mig, men ikke cheferne. De mennesker.
Altid ude efter den arbejdende mand. Kvinde.
Vi skærer ikke ned på mad. Andet?
- Jeg tænkte... - Nej. Andet?
Hævder mig.
I køber dyre pistacienødder. I bør måske...
- Er du gået fra forstanden? - Ikke vores nødder.
Vil du fjerne det, som giver os energi til at redde verden?
Vi er alle meget bange lige nu.
Lad os tale igen, når vi har fundet ud af, hvad der skete.
Reglerne skal fastsættes.
Ja. Som at slå en fyr den første dag i fængslet.
Tænk.
Ja!
Nej.
Nå, går det godt herinde?
Nej. Hvad sker der?
Sangen minder mig om min kone.
Hører du en sang?
Da Jackson var ti, var vi på Bali,
og han kunne ikke sove i villaen,
så Katie sang den for ham for at hjælpe.
Det er sundt, at du gør det.
Skal jeg gøre det senere?
- Okay. - Okay. Tid til at fokusere.
Det hjalp ikke.
Hvis Jackson hører sangen,
vil han måske åbne sig og græde som et normalt menneske.
Du godeste.
- Et øjeblik. - Hvad skal du?
Kom med en overraskelse!
En croissant!
Cellerne bliver mindre.
Filamenterne har strukturel integritet.
Lad mig se.
Vi kan dele. Dit hoved er lille.
Tak?
Skal vi øge Cdc2-kinaseaktiviteten?
Det er genialt.
Jeg hygger mig virkelig.
Også jeg.
Lad os fejre
med vildt dyre pistacienødder.
Ja. Hvis det er det, vi gør.
Og jeg overvejer at invitere dig ud.
Hvad? Mig?
- Jackson, jeg har brug for dig. - Der sker noget interessant.
Det skal være nu.
- Se lige dig. - Går jeg for hurtigt frem?
Nej, respekt. Det tog mig to år at fortælle Brian, at hans hoved er lille.
Ellis?
Malcolm. Snig dig ikke ind. Jeg er trænet.
- Undskyld. Er dine hænder okay? - Ja. Heldigvis er de også trænet.
Hvad er det?
Min nye serenitetskrukke fra Tibet. Eller Senegal.
Boston. Den beroliger sindet, så jeg kan fokusere på arbejdet.
Jeg vil ikke distrahere. Du har travlt.
Medmindre du vil høre om mig. Det er ret interessant.
Jeg vil ikke snage.
Det er okay. Jeg siger det.
Jeg skal skære i madbudgettet i Red Lab.
De lader mig ikke tage deres fine pistacienødder.
De tester dig. De er forskere. Sådan er de.
Hvad gør jeg? Spørger du måske. Og svarer.
Se det som en krig. Tag stranden en centimeter ad gangen.
Start med at udskifte de fine nødder med et billigere mærke.
Hvorfor ville de gå med til det?
Dit sind er uroligt. Jeg kan hjælpe.
Hvad sker der? Er min far okay?
Han har et bestyrelsesmøde, men sidder fast, fordi du sidder fast.
Sig ikke, at jeg skal gå derind og græde.
Åh gud, du er så klog.
Gå derind og græd.
Malcolm, jeg sværger.
Han kan ikke høre dig.
Anna. Hvad sker der? Jeg var i krukken.
- Lad mig føre dig ajour. Forsvind. - Straks.
Vent. Tag krukken.
Krukken løser alle dine problemer. Stol på krukken. Og selvfølgelig køllen.
Tak.
Så løste det hele sig.
Vent. Jeg er glad for, du kom.
Nej, jeg græder ikke for dig.
Skal jeg græde?
Det bør først ske om ti måneder. Vil et skrig hjælpe?
Du skal ikke græde. Jeg vil fortælle en historie.
Året er 2005, stedet er Bali. En lykkelig familie med en levende mor...
Far. Stop. Drop det.
Det er ikke forkert, at jeg ikke sørger som dig.
Jeg savner mor hver eneste dag,
men jeg sørger på min måde, fordi jeg er den, jeg er.
Kan du ikke lide det, surt.
Jeg så ham græde.
Det var svært at se, fordi han var irriteret, men det skete.
Missionen er fuldført. Så tilbage til at redde dit job.
Er jeg en dårlig far? Er det derfor, han ikke vil se mig?
Nej, Ellis. Du holder af ham.
Nogle børn oplever aldrig, at fædre traumatiserer dem til gråd.
Tak. Du er sød.
Hvis mødet i eftermiddag er for meget lige nu, er det okay.
- Jeg finder på noget. - Nej, vi klarer det. Vi har...
Syvoghalvtreds minutter? Hvad har jeg lavet hele dagen?
Vent. Gør det igen.
KAKAOPUFFS
ALMINDELIGE NØDDER I SKAL
PERFEKTE PISTACIENØDDER
Stol på krukken.
Skal vi ikke tale om, at jeg inviterede dig ud?
Du sagde, du overvejede det.
Så jeg arbejder, og du gør intet? Bare du ikke er sådan med sex.
Undskyld.
Jeg vil gerne gå ud med dig. Lad os gøre det. Hvad med i aften?
- Det går ikke. Hvad med fredag? - Jeg rejser i morgen.
Så den udmattende parringsdans var spild af tid.
Jeg vidste ikke, du kun tænkte på fredag,
da du overvejede at invitere mig ud.
Næste gang du er her, kan vi næsten gå ud igen.
Rigtig gerne.
Ruby, hvis du går ud i køkkenet,
har jeg en overraskelse, som du vil finde nød-vendig.
Det er nok nødder.
Ellers vil jeg altid tænke på, hvorfor han lagde trykket på det ord.
Jeg købte en stor pose fine pistacienødder
og hældte dem i krukken, fordi vi er venner,
og vi respekterer hinanden, og cheferne kan gøre, hvad de vil.
Tak, Malcolm.
Dit uklare engagement i firmaet vil gøre dig til en god chef.
Nød-vendige nødder.
Din brug af min vits gør mig glad for, hvor vi er nu.
De er pistacielækre.
Fremragende. Godt arbejde. Lad os fortsætte sådan.
Det var sødt af os at spille idioter,
som ikke kan kende forskel på en fin pistacienød og skrald.
Men hvorfor?
Hvis han bliver degraderet, hvordan vil en rigtig chef så være?
Rigtigt. Og efter i dag kommer han ikke tilbage til os snart.
Nej. Tænk, hvis det var noget, vi rent faktisk gik op i.
- Jeg kan ikke lide pistacienødder. - Ikke pengene værd.
Hvor er dit geni, Anna?
Ja, hvor er dit geni?
Er den store Ellis Dragon bange, fordi det kan være slut?
Ja, er den store Ellis Dragon bange...
Ved I hvad, tvillinger?
Det er ikke fair, at folk siger, at I har arvet alt, hvad I har,
når ingen af jer har arvet én eneste god egenskab.
Hvad er videnskab?
Forkert. Det er innovation og synergi. Synovation. Innergi.
- Vi ved ikke, hvad det betyder. - Det er vi normalt okay med.
Men denne gang vil vi vide, hvad du har lavet.
Det skal jeg sige, Chaz eller TJ.
Vi har sparket livet i nosserne.
- Hvad med målene? - Ja. Hvad med...
- Nej. - Lad mig fortælle om målene.
Vi når dem ikke bare. Vi bliver deres bedste venner.
Så gode venner, at hvis vi beder om et lift til lufthavnen,
siger de ja uden at tøve. Ikke, Anna?
Ja, og de siger: "Hvornår kommer du tilbage?"
Og vi siger: "Vi tager en Uber."
De siger: "Nej, vi henter dig. Det er det, mål er til for."
- Smid den tilbage til mig. - Dig, Ellis.
- Ved I hvad? Det er noget pis. - Og pis er innovation.
Nej, det er ikke.
Vi når ikke jeres mål.
Jeg havde tænkt mig at forblænde jer, men det vil jeg ikke.
Jeg lærte noget af en ung mand i dag.
At noget ikke sker, når du synes, det bør,
betyder ikke, at personen gør det forkert.
Min tidslinje er den rette for mig.
Jeg er mig, og hvis I har et problem med det, så er det surt.
Afviser han os?
Hans selvtillid er tiltrækkende.
Jeg skabte den mærkefri avocado.
Jeg udviklede også en bionisk bugspytkirtel så billigt,
at den kan sælges som 3-pak.
Så tro mig, vi finder ud af det her kulstofprojekt.
Det er for vigtigt. Men det bliver på min tidslinje.
Ikke jeres.
Mine damer og herrer, den pragtfulde Ellis Dragon.
- Tænker vi det samme? - Altid. Midlertidigt tilbageslag.
Vi begraver ham.
Behøver vi at tale?
Det gør vi ikke.
- Hvordan gik det? - Fantastisk.
Godt.
Jackson,
han viser det ikke altid, men din mening betyder noget.
Det så jeg lige.
Tak.
- Fik du styr på laboratoriet? - Jeg ejer dem.
Til dig. En sandwich med marmelade.
Kun marmelade.
Jeg har ikke lyst til marmelade.
Det er et symbol. Dine ord fik mig til at indse noget.
Jeg gentog dem senere med mere autoritet.
At du selv skal beslutte, hvornår du er klar til peanutbutter.
Ikke andre.
Okay.
Tak.
- Hvordan gik din dag? - Godt. Det var spændende i laboratoriet.
Jeg blev ikke færdig, så jeg bliver her nok lidt.
Åh gud, bliver du?
- Du vil være sammen med mig. - Synger du? Lad være.
Min søn, min søn bliver her
Og vi får det sjovt Hver aften og hver dag
- Tag over. - Nej.
Han vil ikke synge
Han vil ikke danse
Men nu, hvor han bliver Er det ikke min sidste chance
Godnat.
Godnat...
Tekster af: Mila Tempels