DOKÁŽE TENTO MUŽ SPASIT SVĚT?
ELLIS DRAGON CHCE ZATOČIT S PLASTY
Vydrž, kamaráde.
To je tak krásný.
Ne, takhle to neděláme.
Takhle válíme.
To zmákneš.
NAMĚKKO
Dobré ráno, Becky.
- Johne, jak se má Arlo? - Konečně spí celou noc.
Já říkal, že se to naučí.
Melisso, líbil se mi ten výpočet poměrů aktivátorů a thyminu.
- Díky. Vážím si toho. - A já si vážím tebe.
Pete, koho to tu máš?
To je moje Sophia. Školka je zavřená.
Snad to nevadí. Nebude překážet.
Vůbec ne. A Sophie, neboj se překážet.
Ptej se, zpochybňuj domněnky, neser se s tím.
Nebo někoho naser.
Pokusím se.
Víš vůbec, co tady děláme?
Biotechnologie.
A víš, co to komplikované slovo znamená?
Biotechnologie neboli biotech je jakýkoli výzkum a vývoj,
který zahrnuje modifikaci živého organismu pro lidské potřeby.
Fajn. Takže trochu tuší.
Patří sem vše od genetického inženýrství přes biopaliva
až po vámi vyráběné enzymy,
které přeměňují cukrovou třtinu na plastu podobný
biologicky odbouratelný materiál.
- Technicky vzato to není plast. - Já řekla „plastu podobný“.
Je to polyethylen.
Technicky vzato bio polyethylen.
- Já vím. - Neznělo to tak.
- Jak jinak bych ho vynalezl? - Taky se divím.
V kuchyni jsou kakaový kuličky.
Fajn, jdu si dát kakaový kuličky.
Do svý kuchyně ve svý firmě, kterou jsem založil.
Rozumím, Tede. Ellis se má skvěle.
Myslím, že noc strávil v laboratoři. Ujišťuju tě, maximálně se soustředí.
Nelíbí se mi naše lžíce.
Počkat. Ne, je mi to fuk.
Rada je nervózní.
Ale líbí se mi ta nová infračervená sauna v kanceláři. Díky.
Co bych byla za finanční ředitelku, kdybych ti neschválila zařízení,
který tě prohřeje jako burrito v mikrovlnce?
S teplým morkem mi to myslí líp.
Jsi v pohodě? Já jen, že se mi zdáš čím dál tím...
Proč chodit kolem horký kaše? Šílenější.
Nebo se jen nechávám snadněji strhnout krásou světa?
To je doslova to samý.
Zasedání rady začíná za 15 minut.
Chtějí slyšet,
že splníš poslední cíl projektu zachycování uhlíku.
Snažila jsem se ti koupit čas,
ale jelikož nedodržuješ termíny,
hrozí ti, že ztratíš kontrolu nad společností.
- Nebudu s tebou dýchat. - Zklidní tě to.
Myslím, že jsem nervózní tak akorát.
Přestaň dýchat.
Rada si taky všimla, že zmizel terapeut, kterýho ti sehnali.
To je taky bude zajímat.
Anno, děláme něco, co ještě nikdo neudělal.
Něco, co změní svět.
A to vyžaduje obrovskou kreativitu.
A jestli měl Einstein pravdu, že „kreativita je zábavou inteligence“,
tak nepřítelem kreativity je poslušnost.
Chápu, proč ti lidi věří.
Sejdeme se v zasedačce v 9:45. Buď tam včas.
A nejez dvěma lžícema.
- Jdeš pozdě. - Nechoď sem.
Bože.
Co to děláš?
Chci mít zasedání rady v sauně. Lidi jsou tam upřímní.
Pak jsem hledal ručník a...
Baví mě být nahej.
Možná ses vrátil moc brzy.
Ne. Potřebuju být zapojenej do procesu.
Od Katiiny nehody uběhlo jen pár měsíců.
- Byli jste manželé 30 let. Možná... - Chtěla by, abych pokračoval.
Kéž by byla u toho.
Moc mě mrzí, že už tu není.
Díky.
Omluvila bys mě?
Chci se zase svlíct a pustit na svý opuštěný genitálie průvan.
Přesunu zasedání na jindy.
Řeknu, že ti nic není, ale že tě kousl netopýr,
že ses nadýchal guana nebo něco jinýho s netopýrama.
Všichni je teď nenávidí.
Anno.
Děláš pro mě tolik, že se mi ti to ani nechce říkat. Nebude se ti to líbit.
Souvisí to s tím terapeutem od rady.
Bože.
Malcolme, víš, jak uctíváš Ellise a udělal bys pro něj cokoli?
- Ano. - Visí nad námi termín.
Potřebuju ho v laborce, ale utápí se.
- V penězích? - Ano, Malcolme.
Jeho milovaná žena zemřela,
takže se teď radostně utápí v penězích, který vydělal.
Chápu. Utápí se žalem.
Nejde jen o její smrt. Držela ho při zemi.
Bojím se, že do týdne bude probírat fúzi s veverkama v parku.
Miloval Katie tak intenzivně, jak se jen zpívá a píše v básních.
Jako bys ho taky miloval.
Pošlu tě do New Yorku.
Dobře. Proč?
Přivedeš někoho, kdo by ho mohl uzemnit jako Katie.
Dobře. Koho?
Tak jo. Lepší než minule.
Fakt?
Jasně. Minulý týden bušila sousedka do zdi,
takže zjevně taky vidí pokroky.
- Co se děje? - Já ani nechci hrát na flétnu.
Táta mě nutí.
No jo, problémy s tátou. Ani mi o tom nemluv.
- Dobře. - Snažíš se mu udělat radost,
ale on z tebe chce mít někoho, kým se sám nechceš stát.
Doufáš, že se to jednou změní, ale když ti dojde, že ne,
smíříš se s tím, že nehledě na vzájemnou lásku
si potřebuješ dát pauzu. A ta bolí.
Ale něco ti řeknu. Zároveň tě posilní.
Takže lekce skončila?
Ne, kámo.
Lekce nikdy nekončí.
Ne, dokud se nenaučíme orientovat v tom složitém vztahu.
Jde mu to.
To jsem já!
To jsi ty!
Kdy že jsi naposledy jedl?
Výuka hry na flétnu není zlatej důl. Nikam moc nechodím.
A navíc se omáčka nebezpečně přibližuje ke kaši, tak musím chvátat.
Je to těžký, když se ti jídlo nesmí dotýkat.
Smí, jen ho pak nesmím jíst.
Objevil ses tu, jíme na firmu... Proč tě táta poslal?
Neposlal mě tvůj táta.
Nemůžou si dva kámoši jen tak vyrazit?
Když jsou k sobě upřímní.
Poslala mě Anna.
- A ne jen tak. - Bum.
Mluvil jsi od pohřbu s tátou?
Párkrát. Proč?
Jak se ti zdál?
Není na tom dobře.
Mluvil o nějakým vedlejším projektu, co ho udělá neviditelným.
Chce kompletně zmizet. Cvokař by k tomu měl co dodat.
Rada mu jednoho sehnala.
Pár dní Ellise sledoval a pak zmizel.
A nemyslím, že je neviditelnej. Prostě zmizel.
A neviditelnej není.
Hele, mám tátu rád. Fakt jo. Jen...
Tak ho pojeď dostat do laborky.
- To není dobrej nápad. - Co kdybych ti řekl...
prosím?
- Vyhrál jsem vědeckou soutěž. Pamatuješ? - Ne.
To proto, že se tam objevil táta. Požádali ho o proslov,
tak řekl, že můj výzkum je správný,
ale že musím být větší vizionář, víc riskovat a bořit mýty.
Byla to mravenčí farma.
Byl to skvělý proslov. Díky němu jsem vědec.
Nechápeš mě.
Táta se jen celý život snaží, abych byl víc jako on,
a celý svět mu u toho fandí.
Proto jsem s vědou sekl a odstěhoval se pryč.
Dokud tu byla máma, držela ho zpátky,
ale bez ní je to náročný.
Jacksone, Ellis se utápí.
Což má podle všeho jediný význam.
Nikoho jinýho než tebe nemá.
Dobře. Přijedu. Na 24 hodin. Nic víc.
Výborně. Budeš toho litovat.
Nechtěls říct, že nebudu?
Ne. Snižuju tvoje očekávání, aby ses vyhnul zklamání.
Panebože. Proč že to dělám?
Perfektní.
- Dále. - Ahoj, Anno.
Jacksone! Tys dorazil.
Tak ráda tě vidím.
- Posaď se. - Dobře.
Takže táta pracuje na úžasném novém projektu.
Jde o metodu odčerpání uhlíku z atmosféry
a jeho následné využití pro výrobu betonu.
Zachytíme tak skleníkové plyny na víc než tisíc let
a doslova zachráníme svět.
- Máš rád svět, ne? - Určité aspekty.
- Ale za záchranu stojí, ne? - Určité aspekty.
Mám to stejně.
Ellis byl vždycky excentrický a to se nám na něm líbí.
Ale co tvoje matka zemřela, je ještě... Jak to jen...?
Prostě řeknu ještě divnější.
Co je s tím terapeutem?
Já nevím. Zmizel. Lidi mizí. Co s tím mám dělat?
Tak jo.
Problém je, že táta nebyl už týdny v laborce,
kde má zachraňovat svět, který není dokonalý, jak sama vím.
Ale nikdo nechceme, aby umřeli lední medvědi.
Takže ho potřebujeme v laborce. A on to taky potřebuje.
Promluvím s ním, ale moc tomu nedávám.
- Skvělý. Máme jen tebe. - Co?
- Tak běž. - Nevíš, kde je?
Už teď toho lituju, takže to chci mít z krku.
Je úterý. V úterý už sem nechodí.
- Proč ne? - Kladeš přesně ty správné otázky.
JUAN JE JEN JEDEN REALIZACE ZAHRAD
Jacksone! Malcolm mi řekl, že možná přijedeš.
Juane, to je můj syn.
Ten muzikant.
Flétnista.
Nebo flautista? Říkal jsi mi to, ale pamatuju si jen,
že je to neustálý život v bídě.
Na světě není moc úspěšných flétnistů, ale to je dobře.
- Je malá nabídka. - Protože tu není poptávka.
A co tvoje životní rozhodnutí? Proč děláš zahrady?
Učil jsem filozofii.
- Ale jednou přišli chlapi... - Ne ty.
Abych mohl být kreativní ve své práci, musím se učit nové věci.
Na to nestačí microdosing?
- Vzal si toho moc. Tančil s fíkusem. - Bylo to dojemně krásný.
Ale jo, dávám si pauzu
a díky téhle práci se mezitím cítím naživu.
Něco mi tu roste před očima. Pokládal jsi někdy trávník?
Ne. Bydlím v New Yorku. Minulý týden jsem udobřoval dvě krysy.
Ráno je všude jen samá hlína.
Ale do oběda se před tebou zelená trávník.
Je to jako porod.
Trávníku.
To je skvělý. Nechceš vylézt a ukázat mi, na čem teď pracuješ?
Nebo ti dám lopatu a uvidíš, o co přicházíš.
Zkus něco novýho. Obohať se.
Abych byl jak ty a ojížděl zfetovanej stromy?
Žádný sex nebyl. Byla to čistá bossa nova.
Že jo?
Proč je špatný být víc jako já? Kolikrát jsi byl na obálce časopisu Time?
Nechci být ty. Už takhle je tě na světě dost.
- Bolí vidět ho takhle odejít. - Nechce mě v životě.
- Možná proto, že se ho snažíš změnit. - Jen mu pomáhám.
Děti. Chtějí naši pomoc, a zároveň chtějí být milovány, jaké jsou.
Jak je máme bezvýhradně přijmout
a zároveň jim pomoct žít život, jaký si ani neumí představit?
Řekni mi to.
Běž. Zjistěte to společně.
Proč filozofové nikdy nemají jasnou odpověď?
Proč si to přeješ?
Jacksone, neodcházej.
Proč?
- Chci ti ukázat, na čem pracujeme. - V laborce?
Jo, v laborce. Nalož svý auto do mýho a pojedeme spolu.
- To je úžasný. Je to rostlina? - Je to biomasa.
Je 10 000krát hustší než rostlina.
- Vlastně... - Asi 10 000krát.
Přesně 9 942krát.
Vysává ze vzduchu oxid uhličitý jako rostlina.
Sto tisíc z nich by odpovídalo bilionu stromů.
- 900 miliardám. - Zhruba bilionu.
- Což by vysálo 40 miliard tun... - 39,247.
Zhruba 40 miliard tun skleníkových plynů
z atmosféry ročně.
Bum. Země vyhrává. Ať si naserou všichni, kdo sází proti nám a proti vědě.
Tak jo.
To není vše. Ruby, co dalšího Země vyhraje?
Ne, teď je na Luně, aby zazářila. Luno, vysvětli to. Bez čísel.
Když biomasa dosáhne maximální hustoty, přidáme do ní enzym.
Ten přemění uhlík na materiál, z kterého se dá vyrobit beton.
Bum, jděte k čertu, kreténi.
Pardon. Občas mi sociální interakce moc nejde. Bum.
Pracujeme s dependentními dehydrogenasami,
ale nedosahujeme dostatečného přenosu elektronů mezi peroxidasami.
Zkoušeli jste izolovat 02-independentní oxidoreduktasu?
- Je chytřejší než my? - Naši si to myslí.
Nesmysl. Všichni jste geniální. Včetně tohohle,
který používá svou inteligenci k foukání do roury.
Díky. Radost tu být.
Ruby studovala regeneraci tkání na MIT.
A přesně to samý studoval Jackson na Cornellu,
než se rozhodl jinak.
Fakt? Já pracovala na umělém nosu.
Super. Já na palci. To je nos nohy.
Jeden z mých profesorů dělal penis. Nos rozkroku.
- Luno. - Taky to vidím.
Musím ti něco ukázat.
Co?
Jsem tu jen na jednu noc, takže...
Nemám se do tebe zamilovat? Díky za info. To obvykle dělám.
Ne, tak jsem to nemyslel. Chtěl jsem říct, že...
Jdu najít tátu.
Přiveď ho zpátky. Moc sem teď nechodí.
Provedu.
Ne, teď se musím dívat, jak odcházíš? Jak ti mám odolat?
Nevíš, kam šel táta?
Bože!
Pracujeme na neviditelném plášti. Ještě není dotaženej.
Plus klasický paradox otvorů pro oči.
Potřebuješ díry, abys viděl.
Pak to vypadá jako poletující oči.
Což je opakem neviditelnosti.
Teď je to spíš „Do prdele! Co to je?“ plášť.
- Nanofilament. - Promiň?
Musíš použít něco, co odráží světlo
a zároveň je průhledný.
- Zkusili jsme to? - Řešili jsme to.
Běž! Udělej to.
Chci, aby si světlo řeklo: „Kde je? Nevím. Nikdy jsem mu nevěřilo.“
Fajn. Nasereme světlo.
Ale to může trvat roky a dnes máme karaoke.
- Doufám, že... - Nezpívám.
Tohle je super.
Líbilo by se ti tu.
Ne, nezačínej zase. Nebudu pro tebe pracovat. Hraju na flétnu.
To neznělo drsně.
To je tou flétnou. Aspoň doraz na karaoke.
Přijde Ruby. Je mladá, chytrá a neviděla tě hrát na flétnu.
Nebudu balit Ruby. A přestaň se mě snažit změnit.
Nechci, abys ses změnil. Chci, abys byl přesnou verzí sebe sama.
Verzí sebe sama?
- Přesně. Částečně. - Takže ne sám sebou.
Jo, ale s vylepšeními. Chceš slyšet jakými?
Já tu nejsem ten rozbitej.
Proč to otáčíš na mě?
Miluješ, když jde o tebe. Všechno se točí kolem tebe.
A tady jde o tebe.
- Tak jo. Mluvme o mně. - Fajn.
Teď ne. Musím si vybrat písničku na karaoke.
Přijď. Můžeš mě kritizovat tam.
U PATA
Válela jsem.
Máš koule zpívat stejnou písničku hned po mně.
Asi tě chtěla naučit, jak na to.
Myslím, že se neznáme.
Důležité je, jestli znáš sama sebe.
Anna Bennetová! Nejlepší zpěvačka a finanční ředitelka!
Ano, včetně Jeannette z United Therapeutics,
která má slušnej hlas, ale chabý finanční předpovědi.
No tak. Víte, že mám pravdu.
Ahoj. Jen jsem potřebovala na vzduch.
Nemysli si, že nemám ráda hlasitý lidi a přeplněný prostory. Jsem ve svým živlu.
Já chtěl mluvit s tátou,
ale místo toho přede mnou zprznil skvělou písničku.
A to se stane, když ti nikdo neumí říct ne.
Proč jsi sem přišla?
Řekli mi, ať vykročím z komfortní zóny.
Jo, taky prý potřebuju vychytat mouchy.
Mě táta v šesti donutil hrát ve školní hře.
Pak na mě pokřikoval.
„Nikdo tě neslyší. Nahlas.“
Chtěla jsem brečet, ale bála se, že nebudu slyšet.
Tak jsem se počůrala.
- Hlasitě. - Nic smutnějšího jsem neslyšel.
Díky. Vidíš? Hned si udělám kamarády.
- Podle táty dělám chybu. - V čem?
Obecně. Prostě ve všem.
Co ty na to?
Nevím. Snažím se uživit hraním na flétnu.
Což je asi chyba. Kdo potřebuje flétnisty?
Lidi, co se chtějí zbavit krys.
To bylo ojedinělý.
A ani Krysařovi nezaplatili.
Pravda. Táta mu asi řekl: „To vedeš jen děti?“
A Krysař na to: „Dej mi pokoj, tati. Vím, co dělám.
- Každýmu napřed platí v dětech.“ - Tady jsi. Pojď, jsi na řadě.
Nebudu zpívat. Máme si promluvit.
- Napřed zazpívej. Bude sranda. - Neraď mi, co je sranda.
- Ty rád karaoke, já ne. No a? - Rozšiř si obzory. Žij trochu.
Skoč si do fitka.
A ty si skoč do práce a zůstaň tam.
Místo zabíjení času u porodu trávníku.
Chci si jen rozšířit obzory. Proč ti to tak vadí? Můžeš jít.
Díky.
Když se nezvládneš soustředit na práci, rada se tě zbaví.
To je směšný. A navíc, všechno co se má udělat, se udělá.
To mě naučil Juan, když jsme nestíhali zenovou zahradu.
Fajn. Snaha byla.
Mám tě rád. Jedu na letiště. Uvidíme se na Vánoce.
Chybí mi máma.
Tak moc, až to nesnesu.
A něco se změnilo. Můj...
Můj mozek... Už nedokážu jen řešit problémy.
Potřebuju se na něco těšit. Potřebuju inspiraci. Potřebuju...
cítit.
- Jak můžu pomoct? - Podpoř moje zahrady.
Podporuju tě. Jen jsem jediný, kdo tě nerozmazluje.
Nikdy není pozdě.
No tak, fakt odjíždíš?
Jen jsme házeli nápady. Nemusíš se chytnout prvního.
Všechno v pohodě? Kde je Jackson?
- Odešel. - Co?
Bez jeho mámy nevím, jak na něj. Katie nás vždycky spojovala.
- Teď se přivádíme k šílenství. - Možná jen musí vychladnout.
Znám ho. Má dost.
Znáš ho, jo?
Neznám ho.
Můj syn, flétnista.
Nebo flautista. Musím se rozhodnout.
I když bych moc chtěl, abys pracoval se mnou, máš dar.
Velmi okrajový a potenciálně zbytečný dar. Ale stejně...
Taky mi chybí.
Já vím.
A mně chybí tohle.
Jacksone.
Napadlo mě, že když teď s tátou vycházíte líp,
mohl bys zůstat dýl.
Zítra mám lekci. Charlotte je děsná, takže fakt potřebuje mou pomoc.
Nechtěla jsem ti to říkat. Je to silný kafe.
A nechci to na tebe hodit.
Co chceš házet? Chytnu to?
Zločin. Nechci tě do toho namočit.
Taky bych radši zůstal v suchu.
Ten terapeut, co ho rada přidělila tátovi...
Vím, co se mu stalo.
Panebože. Co se mu stalo?
- Co řešíte? - Tvýho terapeuta.
- Leslieho. - Jo.
- Co je s ním? - Je ve sklepě.
V tvým sklepě?
Zavřel jsi ho ve sklepě, nutno dodat.
Krucinál!
Vyhrožoval, že pošle radě nelichotivé hlášení,
pokud mu nezaplatím balík. Což jsem udělal.
- Ale chtěl víc. - Jak dlouho tam je?
- Pár dní. - A ty to víš?
Táta mi to řekl včera nahatej a já toho měla moc.
- Pomoz nám. - Je to problém? Ano.
Ale věřím, že má stejně jako neviditelnost řešení.
Musím ho nakrmit. Vždycky ho naštve, když se zpozdím.
Překlad titulků: Anna Farrow