KAN HAN RÄDDA VÄRLDEN?
ELLIS DRAGON BER PLAST ATT DRA ÅT H*LVETE
Håll ut, kompis!
Det är så vackert!
Nej, inte så.
Så ska det se ut.
Du fixar det här.
God morgon, Becky.
- John, hur mår Arlo? - Äntligen sover han hela natten.
Jag sa ju det!
Melissa, jag älskar aktivator-tymin-uträkningen.
- Tack, chefen. - Tack ska du ha.
Pete, vem har vi här?
Min dotter, Sophia.
Jag hoppas det är okej. Hon ska hålla sig undan.
Självklart. Sophia, håll dig aldrig undan.
Ställ frågor, utmana antaganden, rör om i grytan.
- Var lite jobbig. - Jag ska försöka.
Raring, vet du vad vi gör här?
Bioteknologi.
Ja, och vet du vad det ordet betyder?
Bioteknologi, eller bioteknik, är all forskning och utveckling
där man modifiera en levande organism för ett mänskligt syfte.
Okej, hon har lite koll.
Den inkluderar allt från genteknik, biobränsle,
till att skapa ett enzym, som du gjorde,
som kan omvandla sockerrör till ett plastliknande material
som är biologiskt nedbrytbart.
- Det är inte riktigt plast. - "Plastliknande".
Det är polyeten.
Det är faktiskt biopolyeten.
- Jag vet. - Det lät inte som det.
- Hur skulle jag annars ha uppfunnit det? - Det undrade jag med.
Det finns kakaopuffar i köket.
Okej, jag ska äta kakaopuffar, i mitt kök, i företaget som jag grundade.
Ja, jag förstår, Ted. Ellis är jätteduktig.
Han var i labbet hela kvällen. Han är superfokuserad.
Jag gillar inte våra skedar.
Vänta... Nej, jag bryr mig inte. Styrelsen är nervös.
Däremot gillar jag den nya infraröda bastun på mitt kontor.
Vilken ekonomichef skulle inte godkänna en bastu
som mikrar en som en burrito?
En varm benmärg gör mig skärpt.
Är du okej? Du verkar bli alltmer,
jag säger det rakt ut, galen.
Eller låter jag världens skönhet påverka mig på ett djupare sätt?
Det är samma sak.
Vi har 15 minuter till styrelsemötet.
De vill höra att du kommer att nå målet för koldioxid-projektet.
Jag har gjort allt jag kan, men då du missar deadlines
riskerar du kontrollen av ditt företag.
- Jag andas inte med dig. - Det lugnar dig.
Jag är faktiskt lagom upprörd.
Sluta andas!
Och styrelsen har märkt att din terapeut har försvunnit,
så de undrar även om det.
Anna, vi gör nåt som aldrig har gjorts tidigare.
Nåt som ska förändra världen.
Och det kräver enorm kreativitet.
Einstein sa att "kreativitet är intelligens som har kul",
så kreativitetens fiende är att uppföra sig.
Okej, jag förstår varför folk tror på dig. Vi ses i mötesrummet kl 9:45. Kom i tid.
Och ät inte med två skedar.
- ...och du är sen. - Kom inte in.
Herregud!
Vad gör du?
Jag vill hålla mötet i bastun. Det gör folk ärliga.
Sen letade jag ett badlakan, och... jag gillar att vara naken.
- Du kanske kom tillbaka för tidigt. - Nej, det är bra att vara sysselsatt.
Katies olycka var för några månader sen. Ni var gifta i 30 år. Kanske...
Katie hade velat att jag skulle fortsätta. Jag ville att hon skulle fortsätta.
- Jag är så ledsen att hon är borta. - Tack.
Ursäkta mig.
Jag vill vara naken igen med luften mot mitt övergivna könsorgan.
Jag bokar om styrelsemötet.
Jag säger att du mår bra men att en fladdermus bet dig.
Alla hatar fladdermöss nu.
Anna.
Du kommer inte att gilla det jag ska säga.
Det har med terapeuten att göra.
Herregud.
Malcolm, visst skulle du göra allt för Ellis?
- Ja. - En deadline närmar sig.
Ellis måste till labbet, men han är i en spiral.
- Uppåt? - Ja, Malcolm.
Hans älskade fru har dött, och därför är han i en uppåtspiral.
- Jag fattar. Det är en nedåtspiral. - Katie höll honom stabil.
Han börjar snart att diskutera fusion med ekorrar.
- Han älskade Katie intensivt. - Nästan som hur du älskar honom.
- Jag skickar dig till New York. - Okej. Varför det?
För att hämta den enda som kanske gör honom stabil.
Okej. Vem?
Bättre än förra veckan.
Var det det?
Ja, då bankade mrs Fetterman i väggen, så hon märker också en förbättring.
- Vad är det? - Jag vill inte ens spela flöjt.
Pappa tvingar mig.
Jösses, pappor och söner... Påminn mig inte.
- Okej. - Man försöker göra dem nöjda,
men de vill forma en på ett visst sätt.
Man hoppas att den dynamiken ska förändras,
men man inser att trots att man älskar dem
måste man ta en paus. Det är smärtsamt
men tro mig, även välgörande.
- Så, är lektionen över? - Nej, grabben.
Lektionen är aldrig över.
Inte förrän vi lär oss navigera i den komplicerade relationen.
Han är så duktig!
Det är jag!
Det är du!
När åt du senast?
Flöjtlektioner gör en inte rik, så jag äter sällan ute.
Och såsen rör sig mot potatismoset, så jag måste rappa på.
Får maten inte nudda annan mat?
Jo, men då kan man inte äta den.
Så, företaget pröjsar vår mat. Varför skickade min pappa dig?
Det gjorde han inte.
Kan inte två vänner umgås utan en agenda?
Om de är ärliga mot varandra.
Okej, Anna skickade mig med en agenda.
Har du pratat med din pappa sen minnesstunden?
Ett par gånger.
Hur verkade han?
Han mår inte toppen.
Han pratade om nåt projekt för att göra sig osynlig.
Han vill försvinna. Vad skulle en terapeut säga om det?
Styrelsen fixade en terapeut.
Han skuggade Ellis i några dar och försvann.
Han blev inte osynlig. Han försvann. Återigen, inte osynlig.
- Jag älskar min pappa, men... - Kom till LA och få honom till labbet.
- Det är nog ingen bra idé. - Tänk om jag sa...
...snälla?
- Minns du när jag vann vetenskapspriset? - Nej.
Exakt. För att Ellis Dragon dök upp. De bad honom hålla ett tal.
Han höll tal om att min vetenskap stämde
men att jag behövde tänka större, ta risker och kvadda saker.
Det var en myrfarm!
Det talet gjorde mig intresserad av vetenskap.
Du missar min poäng.
Pappa försöker alltid att göra mig mer lik honom,
och resten av världen hejar på.
Så jag slutade och flyttade långt bort.
Mamma kunde åtminstone hejda honom, men utan henne är det utmattande.
Jackson, Ellis är i en spiral, och den går bara i en riktning.
Du är hans enda släkting nu.
Okej. Jag kommer i 24 timmar, inte mer.
Utmärkt. Du kommer att ångra det.
Menar du inte tvärtom?
Nej, jag sänker dina förväntningar så att du inte blir besviken.
Herregud. Varför gör jag det här?
Perfekt!
- Kom in. - Hej, Anna.
Jackson! Du kom!
Vad kul att se dig.
- Sätt dig. - Okej.
Din pappa har jobbat på ett spännande projekt.
Ett sätt att utvinna kol ur atmosfären och tillverka betong av det.
Det hejdar klimatförändrande gaser i över tusen år
och kommer bokstavligen att rädda världen.
- Du gillar världen, va? - Vissa delar.
- Den är väl värd att räddas? - Vissa delar.
Jag instämmer.
Ellis har alltid varit excentrisk, och vi älskar det.
Men sen din mor dog har han blivit, låt säga "ännu konstigare".
Vad hände med terapeuten?
Jag vet inte. Han försvann. Vad ska jag göra åt det?
Okej...
Det har gått veckor sen din far var i labbet
för att jobba på att rädda världen, som inte är perfekt.
Men vi vill inte att isbjörnarna ska dö,
så han måste till labbet. Det är nog också vad han behöver.
Jag ska prata med honom.
- Toppen. Du är vårt enda hopp. - Va?
- Sätt fart. - Vet du var han är?
Jag vill få det här överstökat.
Han kommer inte hit på tisdagar längre.
- Varför inte? - Du ställer många bra frågor.
JUANS TRÄDGÅRDSARBETEN
Jackson! Malcolm sa att du skulle komma.
Juan, det här är min son.
Musikern?
Flöjtspelaren.
Eller flöjtisten? Du har berättat, men jag minns bara
att det är ett tufft liv.
Det finns få framgångsrika flöjtspelare. Tillgång och efterfrågan.
Det finns ingen efterfrågan!
Varför jobbar du här? Låt oss prata om ditt liv.
Jag undervisade i filosofi,
- men en kväll... - Inte du, Juan.
För att vara kreativ måste jag vidga mina vyer.
Var inte mikrodoseringen till för det?
- Han tog för mycket. Dansade med en fikus. - Det var så vackert.
Men jag tar en paus,
och det här får mig att känna mig levande.
Resultatet är omedelbart. Har du nånsin lagt grästorv?
Nix, jag bor i New York. Förra veckan stoppade jag råttor som bråkade.
På morgonen är det bara jord.
Men på eftermiddagen finns där en grön gräsmatta.
Det är som att föda.
En gräsmatta.
Toppen. Kom upp ur hålet och visa mig projektet du jobbar på.
Eller så tar du spaden och ser vad du har missat.
Prova nåt nytt. Vidga vyerna.
Som du? Mikrodosera och ha sex med ett träd?
Det var inget sex. Det var bara en bossa nova.
Eller hur?
Och är det fel att vara som jag? Har du varit på omslaget på Time?
Det finns tillräckligt av dig i världen.
- Trist. - Han vill inte ha mig i sitt liv.
- Du försöker förändra honom. - Jag vill hjälpa till.
Barn... De vill ha vår hjälp. De vill också bli älskade som de är.
Hur kan vi villkorslöst acceptera dem och samtidigt
hjälpa dem att leva liv de inte kan föreställa sig?
Berätta.
Gå. Ta reda på det tillsammans.
Varför ger filosofer aldrig tydliga svar?
Varför vill du det?
Jackson, åk inte.
Varför inte?
- Jag vill visa dig vad vi jobbar på. - I labbet, va?
Ja. Så lägg din bil i min bil så åker vi tillsammans.
- Fantastiskt! Är det en växt? - En biomassa.
Den är 10 000 gånger kompaktare än en växt.
- Tja... - Cirka 10 000 gånger.
Det är 9 942 gånger.
Som en växt suger den koldioxid från luften.
100 000 av dessa motsvarar en biljon träd.
- 900 miljarder. - Ungefär.
- Det skulle dra 40 miljarder... - 39,242.
Ungefär 40 miljarder ton klimatförändrande kolgaser
från atmosfären varje år.
Pang! Jorden vinner. Sug på den, alla som inte trodde på oss och vetenskapen.
Okej.
Vänta, Ruby, berätta vad mer jorden vinner?
Det är Lunas tur. Luna, förklara enkelt, utan siffror.
När biomassan når sin maxdensitet
lägger vi till ett enzym
som omvandlar kolet till ett material som kan användas till betong.
Pang! Dra åt helvete, skitstövlar!
Förlåt. Ibland är jag inte bra på interaktioner. Pang.
Så vi har jobbat med beroende dehydrogenaser,
men har inte nog med elektronöverföring mellan peroxidaset.
Har ni isolerat det syrgasoberoende oxidasduktaset?
- Är han smartare än oss? - Mina föräldrar anser det.
Ni är alla briljanta, inklusive han här,
som använder intelligensen till att blåsa i ett rör.
Tack. Kul att vara här.
Ruby studerade vävnadsregenerering på MIT
vilket är vad Jackson studerade på Cornell,
innan han gjorde "andra val".
Jag jobbade på en konstgjord näsa.
Coolt. Jag jobbade på en tå. Fotens näsa.
En av mina lärare gjorde en penis. Grenens näsa.
- Luna. - Jag märker det också.
Jag måste visa dig nåt.
Vad då?
Jag är bara här en natt, så...
Bli inte kär i dig? Tack för varningen. Det vore typiskt mig.
Nej, det var inte så jag menade. Vad jag menade var...
Jag ska gå till pappa.
- Få tillbaka honom. Han syns sällan till. - Okej.
Nej, nu måste jag se dig gå iväg! Hur kan jag motstå det?
Vart tog min pappa vägen?
Jösses!
Vi jobbar på en osynlighetsmantel. Den är inte 100% än.
Det är också problemet med ögonen. Man behöver hål för att kunna se ut.
- Då ser det ut som svävande ögon. - Då är man inte direkt osynlig.
Folk tänker snarare: "Fan! Vad är det där? "
- Nanofiber. - Ursäkta?
Materialet måste vara så tunt att man kan se igenom det.
- Har vi provat det? - Det har nämnts.
Kom igen! Fixa det.
Ljuset ska säga: "Var är han?" "Jag har ingen aning."
Okej, vi ska förarga ljuset.
Men det kan ta åratal, och vi har karaoke ikväll.
- Jag hoppas... - Jag sjunger inte!
- Det här är så coolt! - Du skulle trivas här.
Nej, börja inte. Jag tänker inte jobba för dig. Jag spelar flöjt!
Det lät inte kraftfullt.
Det är för att det är flöjt.
Kom till karaoken.
Ruby kommer. Hon har inte sett dig spela flöjt.
Jag tänker inte gänga Ruby. Och försök inte förändra mig.
Jag vill att du ska vara exakt en version av dig.
"En version"?
- Precis ungefär som du. - Så inte jag!
Du, men med justeringar. Vill du höra vilka?
- Det är inte jag som behöver fixas. - Varför peka på mig?
Du älskar det. Allt handlar alltid om dig. Och det här handlar om dig.
- Vi kan prata om mig. - Bra.
Men nu måste jag välja låt till karaoken.
Kom. Du kan kritisera mig där.
Jag var grym.
Snyggt att sjunga samma låt direkt efter mig.
Hon ville kanske visa hur man gör.
Jag känner inte ens dig.
Frågan är huruvida du känner dig själv?
Anna Bennet! Bioteknikens bästa sångerska/ekonomichef!
Och ja, jag inkluderar Jeannette
som har en bra röst men är svag på ekonomiska prognoser.
Kom igen, ni vet att hon är det.
Åh, hej!
Hej. Jag tar bara en paus.
Tro inte att jag inte gillar trånga, högljudda miljöer. Det är min grej.
Jag ville prata med pappa, men jag har bara sett honom slakta en låt.
Så går det när ingen nånsin säger nej till en.
Varför kom du hit ikväll?
Jag ska tydligen utmana min komfortzon.
Jag har fått höra nåt liknande.
Pappa tvingade mig att vara med i skolpjäsen.
Sen häcklade han mig.
"Ingen hör dig. Tala högre."
Jag ville gråta men var för rädd. Så jag kissade.
- Högljutt. - Det var det sorgligaste jag hört.
Tack. Som du ser är jag bra med människor.
- Pappa anser att jag har fel. - Om vad?
Rent generellt, om allt.
Vad anser du?
Jag vet inte. Att spela flöjt
kanske var ett misstag. Vem anlitar flöjtister?
Folk som vill göra sig av med råttor?
- Och det hände en gång. - Och råttfångaren fick inte betalt.
Ja, hans pappa sa nog: "Var ungar allt du fick?"
Ja, och han svarade: "Låt mig vara. Jag vet vad jag gör.
- Alla får betalt i barn först.” - Där är du. Kom igen, det är din tur!
- Jag ska inte sjunga. Vi skulle prata. - Sjung först. Det blir kul.
Säg inte vad som är kul.
- Jag gillar inte karaoke, än sen? - Vidga vyerna. Lev lite!
- Kanske gå till gymmet? - Du kanske borde gå till jobbet.
Du kanske inte borde föda gräsmattor.
Varför är det ett problem att jag vill vidga mina vyer? Gå du.
Tack.
Om du inte kan fokusera kommer styrelsen att sparka dig.
Nonsens. Och allt som behöver göras kommer att göras.
Juan lärde mig det.
Okej, jag försökte. Jag älskar dig. Vi ses till jul.
Jag saknar mamma.
Outhärdligt mycket.
Och nåt har förändrats. Min...
Min hjärna... Jag kan inte bara lösa problem.
Jag måste känna mig ivrig och inspirerad. Jag måste...
...känna.
- Hur kan jag hjälpa dig? - Stötta mitt trädgårdsarbete.
Jag stöttar dig, men jag daltar inte med dig.
Det är aldrig för sent.
Kom igen, ska du gå?
Vi bollade idéer. Du behöver inte nappa på den första!
Hej, är allt okej? Var är Jackson?
- Han stack. - Va?
Jag är villrådig utan hans mamma. Katie hjälpte oss alltid att prata.
- Nu retar vi upp varandra. - Han kanske behöver en stund.
Nej, jag känner honom. Han är klar.
Så du känner honom?
Jag känner honom inte.
Min son, flöjtspelaren. Eller flöjtisten. Jag måste bestämma mig.
Jag vill gärna att du jobbar med mig, men du har en gåva.
En väldigt nischad, potentiellt värdelös gåva, men ändå...
Jag saknar henne också.
Det vet jag. Och jag saknar det här.
Jackson!
Nu när du och din pappa kommer lite bättre överens
kanske du stannar längre?
Jag har en lektion imorgon. Charlotte behöver min hjälp.
Dessutom vill jag inte att du blir en medhjälpare.
En medhjälpare till vad?
En medhjälpare till ett brott.
Hur skulle jag kunna bli det?
Jag vet vad som hände med din pappas terapeut.
Herregud. Vad hände?
- Vad händer? - Din terapeut...
- Leslie. - Ja.
- Vad hände? - Han är i källaren.
I källaren?
Du låste in honom. Det är värt att nämnas.
För helvete!
Han hotade att skicka en osmickrande rapport till styrelsen
om jag inte gav honom pengar. Vilket jag gjorde.
- Sen ville han ha mer. - Hur länge har han varit där?
- Några dar. - Och du visste?
Bara sedan igår. Din pappa var naken och jag hade fullt upp.
- Hjälp oss! - Är det ett problem? Ja.
Men jag tror att det kan lösas.
Jag måste mata honom. Han blir upprörd när middagen är sen.
Undertexter: Daniel Rehnfeldt