DEN STÖRSTA FISKEN
- Vad är det? - Lukten.
Och du ska föreställa fiskare? Polishundar hatar fisk.
Tvinga mig inte att resa mig upp och hämta dig.
Jag måste lägga på. Jag ringer upp.
Joe.
Kom in och sätt dig.
Den är för mjuk för mig. Sätt dig du, Eduardo.
- Jag har förberedd allt som du bad om. - Och det andra?
- Bra. Lämnar du oss ensamma? - Visst.
Känn er som hemma.
Är det verkligen en bra idé? Tonfiskskonserver?
Det är säkert en usel idé, men har du själv nån bättre?
Hur fick du Feliciano att gå med på det här?
Han har mig att tacka för att han kan sätta sitt namn på burkarna.
Hör på nu.
Båten passerar här utanför ön.
Jag har pratat med kaptenen.
Men de väntar inte på er. De saktar inte in.
Så ni får bara en chans. Okej?
Om allt går som det ska reser du till Amerika på det gamla sättet.
En telefon med kontantkort.
Om du vill nå mig.
Joe...
Jag förstår fortfarande inte varför du hjälper mig.
Missförstå mig inte. Jag bedriver inte välgörenhet.
Det här är en investering.
Vi är av samma sort, du och jag.
Vi behöver vara i rörelse, som hajar. Annars dör vi.
En sak till. Öppna skrivbordslådan.
En examenspresent.
Nu är du en affärsman på väg till Amerika.
En liten fisk i en väldigt stor damm.
Fiskaren Eduardo Melo har försvunnit från Rabo de Peixe.
Arruda också, vars chaufför föll ner från fyren där vi fann spår av skottlossning.
Under samma vecka har även Eduardos bästa vän Rafael försvunnit spårlöst,
och hans far påträffats död, skjuten med signalpistol.
Allt kretsar kring Eduardo Melo.
Mysteriet med den flygande chauffören och den blinde som skådade ljuset och dog.
Hallå?
Vet vi nåt mer om var Bonino befinner sig?
Faktiskt...
Jag förstår.
Det är polischefen i Lissabon.
Ja, hallå?
Och så har vi den här clownen att lägga till menageriet...
RECEPT PÅ "PASTA ALLA POMPINO"
Givetvis.
Nej, ni behöver inte upprepa.
Bonitos avskedsbrev innan han rymde från fängelset.
Vad du skräms! Jag trodde att jag aldrig skulle få se dig igen.
Det här är ditt.
Ta det.
När jag inte hade med lunch till skolan brukade du ge mig halva din smörgås.
Men det här är ingen smörgås.
Som Sandrinho säger, det här livet har aldrig passat dig.
Ge det till nån som behöver det.
Det är många i Rabo de Peixe som behöver hjälp.
Det vore fint om du fick höra kören. Vi har blivit så mycket bättre.
Fint ska det vara...!
Ring mig om du behöver hjälp. Med vad som helst.
Jag finns här för dig.
Gå nu.
Ska vi?
Jag behöver hjälp. Inte för min skull. För grabbens.
FÖDELSEBEVIS
Jag stannar här.
Jag har saker kvar att göra.
Tack, Joe.
Jag har inga pengar att ge dig.
Här, för arvets skull. Det är ditt födelsebevis.
Ta det med dig till Amerika.
Men pappa...
Du har alltid drömt om att åka dit. Gör det.
Men jag vill be dig om en sak.
- Glöm aldrig bort ditt ursprung. - Självklart inte.
Men så länge du lever är du min far och jag din son,
så det här ska du ha, inte jag.
Stackaren fick inte ens en gravsten.
Vad var det sista du sa till din far?
Jag minns vad det sista jag sa var.
Vi var i ert kök, och jag sa till honom:
"Förklara för er son att förlåtelse förutsätter botgörelse."
Det kan vara för sent för det nu.
Kom nu. Dina vänner väntar.
- Jag vill ringa ett samtal. - Ett samtal?
Du ser för mycket på film.
Ta det lugnt. Du är inte gripen.
Inte än.
Kom, Eduardo. Gå före mig.
Kom nu.
Jag har varit er fars advokat länge. Ni ska inte vara orolig.
Kan vi börja?
Det finns inte mycket att göra ute på vischan.
Vi umgicks.
För helvete!
Och fiskade.
Okej.
Och jagade.
Och satte potatis i grönsakslandet.
Mitt i sommaren?
Vilken tung jävel!
Klädde ni julgranen också?
Vad gjorde ni där?
Vi fiskade.
Vad fiskade ni?
Vi fiskade taggmakrill med spö, och jag tog en tonfisk.
Men den var liten.
- Hur kom ni dit? - Vi åkte buss.
- Vi tog bussen. - Vi åkte buss.
- Både dit... - ...och hem.
- Och vi promenerade. - Låt mig gissa...
- Både dit och hem? - Det stämmer.
- Har du kvar biljetterna? - Nej, det har jag inte.
Jag tror att jag har slängt dem.
Det var en helt vanlig utflykt.
- Minns du inget utöver det vanliga? - Nej, inget särskilt.
Nej, inget särskilt.
Inget särskilt.
Din pappa var nyopererad, men du valde att åka bort?
Pappa var äntligen frisk.
Men det varade inte länge.
När blev ni ihop?
När vi var 15 år.
Men det var slut.
På grund av din kokainöverdos?
Efter nio år ihop försvinner Rafael, och du reser iväg med hans bästa vän?
Du flyttar in hos din pappa, han försvinner, och var är du?
På solsemester.
Din pappas chaufför faller från en fyr och dör, och var är du?
På resa.
Du slappar med en cigg nånstans där ingen kan hitta dig.
- Att jobba i videobutik verkar slitigt. - Ja, verkligen.
Jag blir trött av bara tanken.
Du kan inte ha haft det lätt.
Du blev säkert retad i skolan.
Vad kallade de dig för?
Bög? Fjolla? Fikus?
Jag är från Rabo de Peixe.
Tror du jag hade överlevt om jag inte tålde öknamn?
Vet du vad jag tror, Carlos?
Att du förleddes av dina vänner. Du ville hjälpa dem, för du är schyst.
Men du behöver inte förstöra ditt liv.
Vi kan skydda dig.
- Skydda mig? - Mot vem?
Mot de jävlarna som dödade din pappa.
Du ställde verkligen till det.
Du såg ingen återvändo.
Och när du kom hem till Rabo de Peixe var din pappa redan begraven.
Du fick inte ens ta farväl.
Eller se vad de gjort med honom.
Det är nog jobbigt att veta att han dog på grund av dig.
Tror ni det?
Jag är inte så säker på det. Se bara så kaxig han är.
Han har memorerat sin historia.
Min klient kom hit för att vara behjälplig med en utredning.
Inte bli förolämpad. Om ni inte ändrar tonläge...
- Ingen tillstymmelse till grämelse... - Låt min pappa vara.
I Rabo de Peixe är vi märkta från födseln, men det kan ni aldrig förstå.
Visst, vi får ju fiska...
Vi sliter ut oss så att ni har färsk fisk på bordet varje dag,
men att sträva efter annat är att gapa efter mycket.
Varför är det så?
Varför ska jag behöva leva i misär?
Det där låter bra, men det var din pappa som fick skit för det, eller hur?
Jag förstår vad du säger. Jag förstår att du vill ha ett bättre liv.
Men en sak förstår jag inte.
Du har inte ens frågat vad jag vet om mordet på din pappa.
Och om inte det är ett bevis på skuld, vet jag inte vad som är det.
Då kan jag berätta det för er. Faktiska bevis.
Ni har inga som helst bevis mot min klient.
Bara provokationer och respektlöshet.
Kom, Eduardo.
Adjö.
Han hänger på en tråd.
Och jag ska rycka i den en sista gång.
Är du säker?
Jag har känt Carlinhos sen jag var liten. Om du hittar en, hittar du alla.
Och var är han?
Jag har mina aningar.
Har du ordnat det jag bad om?
Jag behöver en bil också.
- En bil? - Ja.
Det fixar jag.
Vi har fått akten på Eduardos morbror från USA.
"Blow-up Joe", sprängmedelsexpert och dömd för värdetransportrån.
Det är inget konstigt med det, men vet ni vem som också var misstänkt?
Feliciano Carrilho på Felicianos konserver.
Han äger huset där Joe har bott sen han utvisades till Azorerna.
Feliciano och Joe är gamla vänner.
Polisen hittade honom aldrig.
Nu är Feliciano en framgångsrik och respekterad företagare,
med Azorernas bästa tonfisk.
Tonfisk...
-Är du säker på att du inte blev skuggad? - Helt säker.
Men den där fastlandspolisen lär inte släppa taget om oss.
Jag tycker att vi blåser av det, Joe.
Tvärtom. Det är nu eller aldrig.
Jag måste tänka på Sílvia och Carlinhos. Tänk om nåt skulle hända dem.
Nåja... Om du inte gått till kyrkogården så hade du sluppit det här.
Gör som jag säger och håll dig till planen.
Jag vet att det här är mitt fel.
Jag försöker bara rätta till det.
Det är nu du ska bevisa att du är värd mer än den här hålan.
- Håll dig till planen. - Men Joe...
Vi måste stanna här. Tills vidare, åtminstone.
Vet du vem som stannade här?
- Din mamma. Och se hur det gick. - Det här har inget med henne att göra.
Det har det visst!
Jag har burit på hennes död i alla jävla år.
När hon var sjuk, vad gjorde jag då?
Jag gick min väg.
Jag borde ha tagit henne med mig till Amerika.
Det hade varit det rätta.
Hon var min syster.
Jag borde inte ha lämnat henne här. Inte dig heller.
Jag hade pappa.
Inte nu längre.
Men du har mig.
Du ville veta varför jag hjälper dig.
Där har du det.
Jag kunde inte rädda din mamma.
Så jag måste rädda dig.
Jag måste rädda dig.
I Amerika kan jag nog bli fri.
Där kan jag vara jag.
Jag känner ingen som är friare än du.
Du är Carlinhos här, i Fall River eller var som helst.
Och du, då?
Vad ska du bli?
Jag vet inte.
Jag har alltid drömt om att vara nån annan, nån annanstans.
Men nu känner jag att jag kommer att sakna det här, till och med.
Ibland känns det som om jag har gift i ådrorna, inte blod.
Ett gift som dödar mig lite mer varje dag som går.
Kanske är Amerika motgiftet.
Ni stannar här, vad som än händer.
Skulle Amerika vara motgiftet?
Det kanske bara är ett annat gift.
Det är brådskande.
Ja, men som ni själv kan se är det en fråga om timmar. Om vi inte...
- Ja, jag väntar. - Ska jag skicka ut span?
Nej, inget mer span. Vi slår till mot dem i dag.
Jag vet att ni vill lösa det här innan ni...
Ja, det är uppfattat.
Tack så mycket.
Vi har tillstånd att göra razzia.
Ta med hela styrkan.
Jag vet inte om de överlever i det fria, men de har åtminstone varit lyckliga.
Det kan inte alla säga.
Det är en sak kvar att göra.
Jag kan inte ge mig av utan att be om ursäkt.
Du har inget att be om ursäkt för.
Kärlek är ingen synd.
Du har rätt.
Det är ingen synd, men...
Jag har förstått att det vi vill ha inte alltid är det bästa.
Senast jag ville ha nåt hamnade du på sjukhus.
Men Gud övergav mig inte.
Mina känslor för dig fungerar bättre så här.
Med den här mellan oss.
Kyrkan är stängd.
Ner med dig!
Ner, säger jag!
Håll käften!
Var är kuksugaren?
Jag förstår inte.
- Vad heter "bög" på portugisiska? - Inte vet jag.
- Satt inte du på kåken? -Än sen?
- Har de inte bögar där? - Inte vet jag!
- Var är bögen? - Jag förstår inte.
Var är il finocchio?
Din morsa kan vara finocchio, din oknullbara jävel!
Stå still!
Vad vill du?
- Polis! Stå still! - Vänd dig om!
Händerna bakom ryggen.
Ni kommer inte att hitta nåt.
Ni kanske ser tystnad som nåt hedervärt.
Men säg mig...
Vad fick ni ut av att skydda Feliciano?
Utöver sju års fängelse och utvisning tillbaka hit till misären?
Jag kan förklara omständigheterna och begära ett lindrigt straff.
Så varför inte samarbeta?
Ni kommer inte att hitta nåt.
Ju längre Eduardo fortsätter att leva så här, desto värre.
En vacker dag är han i er sits.
Eller ligger död i ett dike. Vill ni det?
Prata med Eduardo.
Säg åt honom att komma frivilligt.
Ni hittar inte ett skit.
Jo, tyvärr kommer jag att hitta precis det som jag letar efter.
- Kom, Sílvia. Vi måste sticka. - Varför det?
Var är Carlinhos? Hämta min morbrors saker och pengarna.
- Säg vad som händer. - Ju mindre du vet, desto bättre.
"Hämta kläder, hämta pengar..." Ser jag ut som ditt hembiträde?
Jag försöker klara livhanken, men du är fast i skiten.
Vissa knarkar, andra säljer.
Och vad betyder det? Vill du vara fast på videobutiken?
Bli ett fyllo som din mamma?
- Hör på nu, Sílvia. - Låt mig vara!
- Lyssna. - Rör mig inte!
Vi ska till Amerika.
Snälla, jag behöver din hjälp. Vi måste ta oss härifrån.
Här finns bara folk som kan göra mig illa. Snälla, för min skull.
För din skull?
Jag trodde att du gjorde det för att bota din pappa. För dina vänner.
- För oss, för Rabo de Peixes avskum. - Ja, så klart.
Men det har blivit komplicerat.
Hallå?
Förlåt, Eduardo.
Förlåt!
I morgon vill jag ha det som är mitt.
Inget mer tjafs. Tvinga mig inte att göra med din vän som jag gjorde med din far.
Ni ska få tillbaka allt, jag lovar. Men jag ber er, gör inte min vän illa...
Helvete. Helvete!
Vad är det?
- Jag måste hjälpa Carlinhos. - Vad är det med honom? Eduardo!
Gå och gör allt klart, och gå till mötesplatsen med Sky.
Vi ska ge oss av härifrån.
Jag ska varna er, jag hatar avsked.
Vem gör inte det?
Vad ska ni göra i Lissabon?
Skilja mig.
Jag beklagar.
Vad är det du beklagar?
Har du aldrig hört om lyckligt gifta som skiljer sig?
Det är ändå sorgesamt. Det är ett slut.
Och en början på nåt annat.
Ett olyckligt äktenskap är väl värre?
Tack för allt, Francisco.
Så det var därför vi inte hittade dig.
Förlåt att jag kommer hit, men jag hade inget val.
Jodå, att överlämna dig till polisen.
Ner på knä, händerna på huvudet.
Om ni griper mig nu får ni inte tag på dem som ligger bakom allt.
De som knarket egentligen tillhör.
Det var väl därför ni kom hit?
Jag har svårt att köpa din redbarhet.
Det är inte redbarhet.
Det är rättvisa.
De mördade min pappa.
Det är en sak jag inte förstår.
Efter allt som hänt, ångrar du inget?
Det är mycket jag inte skulle göra om.
Men jag ångrar mest det jag inte har gjort.
Jag vet att du aldrig har tålt mig.
Men vi hade knappast kunnat bli bästa vänner.
Din pappa var ett svin.
Men han var mitt svin.
Och han var ditt svin också.
Jag har alltid vetat att det skulle sluta illa.
Jag beklagar mig inte. Din pappa har alltid behandlat mig väl.
Ett tag trodde jag...
...att han kanske skulle förändras.
Sluta upp med skumraskaffärerna.
Men Arruda var Arruda.
Ingen fru eller dotter kunde råda bot på det.
Det tar bara slut här.
Med en sån som Arruda tar allt plötsligt slut mitt i.
- Vad är det? - Inget.
Jag mår inte så bra.
Aj, för helvete!
Vad fan gör du?
Jag tyckte väl att spenarna såg svullna ut.
Du mår illa för att du är dräktig.
Carlinhos!
Visa händerna.
Vad fan är det där?
Ert knark.
Resten är i bilen.
Lita på mig.
Lita på dig?
Din jävla skithög.
Din far litade på dig.
- Bilnyckeln. - Nej.
Min vän först.
Du lär dig visst aldrig.
Nej!
- Snälla! - Jag ska berätta en sak.
Inget här i livet är gratis.
- Ge hit nyckeln. - Här.
Det är polisen, Monti! Spring!
Tvinga mig inte att skjuta dig, Bonino.
Kom.
Öppna handen.
Fransisco, är du okej?
Kalla hit en ambulans, fort!
Det är ingen fara.
Francisco?
Francisco!
Jag har fått värre skador i bordsfotboll.
Helvetes jävla skit!
Eduardo...
Det här är inte Amerika. Du lovade att ta med mig dit.
Ja, och det ska jag göra.
Var är Sílvia?
Hon väntar på oss i hamnen, Carlinhos.
Sen är det raka vägen till Amerika.
Sílvia! Sílvia!
Vi måste vänta på henne.
- Sílvia! - Eduardo...
Hon kommer inte.
- Vadå kommer inte? Jag hämtar henne. - Nej.
Inte för att hon inte kan.
Hon vill inte.
Hur kan du veta det?
Jag bara vet. Och innerst inne gör du det också.
- Helvete! - Kom!
De jävlarna!
Helvete...
Jag vill inte dö i de här kläderna.
Här ska ingen dö.
Hör du det?
Ingen ska dö i dag.
Joe.
Jag sa ju att de inte skulle hitta nåt.
Jaha, då säger vi väl hej då nu?
Här.
Grattis på födelsedagen.
Du kom ihåg det.
Det glömmer jag aldrig.
Den elfte september.
Förlåt.
Nej.
Det är jag som ska säga förlåt för allt.
Ingen fara.
Nu är vi ju på väg till Amerika.
Många skulle vilja vara i vår sits.
Azorerna.
Europas bästa nötkött.
Ja, jävlar...
DEN STÖRSTA FISKEN
Undertexter: Martina Nordkvist