‎VALURILE SCHIMBĂRII
‎FELICIANO ‎FILE DE TON
‎Ce?
‎Mirosul.
‎Și te dai pescar? ‎Câinii polițiști urăsc peștele.
‎Nu mă face să mă ridic de pe scaun ‎să vin peste tine, da?
‎Trebuie să închid. Te sun eu.
‎Joe.
‎Intră. Ia loc.
‎E prea moale pentru mine. ‎Stai tu, Eduardo.
‎Am făcut tot ce mi-ai cerut.
‎Și celelalte lucruri?
‎Bine. Ne lași singuri puțin?
‎Sigur.
‎Simțiți-vă ca acasă!
‎Sigur e o idee bună?
‎Conserve de ton?
‎Sunt sigur că e o idee groaznică, ‎dar ai vreuna mai bună?
‎Cum l-ai convins pe Feliciano să se bage?
‎Datorită mie și-a pus numele urât ‎pe conservele alea.
‎Ascultă.
‎Barca va trece aproape de coastă.
‎Am vorbit cu căpitanul.
‎Dar nu te vor aștepta. Nu vor încetini.
‎Deci ai o singură șansă. Bine?
‎Dacă totul merge bine, ‎o să ajungi în America ca pe vremuri.
‎Ăsta e un telefon cu cartelă.
‎Dacă vrei să vorbim.
‎Unchiule Joe, ‎eu tot nu înțeleg de ce mă ajuți.
‎Nu te minți singur, puștiule!
‎Nu sunt o fundație caritabilă.
‎E o investiție.
‎Noi doi suntem la fel, știi? Da.
‎Trebuie să ne mișcăm, ca rechinii, ‎altfel murim.
‎Încă ceva. Deschide sertarul.
‎E un cadou de absolvire.
‎Acum ești oficial un om de afaceri ‎în drum spre America.
‎Un pește mic
‎într-un iaz uriaș.
‎Eduardo Melo, pescar, ‎a dispărut din Rabo de Peixe.
‎La fel și ăsta, Arruda.
‎Șoferul lui a căzut de pe farul ‎unde a avut loc schimbul de focuri.
‎În aceeași săptămână, Rafael, ‎prieten bun cu Eduardo,
‎a dispărut fără urmă,
‎iar tatăl suspectului a fost găsit mort, ‎împușcat cu un pistol de semnalizare.
‎Totul are legătură cu Eduardo Melo.
‎Cazul ciudat al șoferului zburător
‎și al orbului care a văzut lumina ‎înainte să crape.
‎Alo?
‎Vreo veste despre Bonino, ‎dle detectiv Banha?
‎De fapt...
‎Înțeleg.
‎E pentru dv. Directorul din Lisabona.
‎Da, domnule.
‎Domnilor, mai avem un joker de pus ‎la haita asta de nebuni.
‎REȚETĂ PASTE SUGATIVA
‎Sigur. Nu e nevoie să-mi repetați. ‎Am înțeles.
‎Biletul de adio al lui Bonino ‎înainte să evadeze.
‎Era să fac infarct! ‎Credeam că n-o să te mai văd.
‎Ți-am adus ce-ți datoram.
‎Ia-i, te rog.
‎Mai știi când eram la școală ‎și nu aveam de mâncare?
‎Mereu împărțeai sendvișul cu mine.
‎Dar ăsta nu e un sendviș.
‎Cum spune Sandrinho,
‎viața asta nu era pentru mine.
‎Dă-i cuiva care are nevoie de ei.
‎Știi că mulți oameni ‎au nevoie de ajutor aici.
‎Mai stai să asculți corul!
‎Nici nu-ți închipui ce buni sunt!
‎Ia te uită, te-ai ajuns!
‎Sună-mă dacă ai nevoie de mine. ‎Pentru orice.
‎Îți voi fi mereu alături.
‎Haide!
‎Începem?
‎Am nevoie de ajutor. ‎Nu e pentru mine. E pentru băiat.
‎Nu, eu rămân.
‎Am ceva de făcut aici.
‎Mulțumesc, Joe.
‎N-am bani să-ți dau.
‎E al tău. E moștenirea ta.
‎E certificatul tău de naștere.
‎Vreau să-l iei când mergi în America.
‎Tată, dar...
‎N-ai vrut dintotdeauna ‎să mergi în America? Du-te!
‎Dar am o rugăminte.
‎- Să nu uiți niciodată de unde te tragi! ‎- Bineînțeles că nu.
‎Dar câtă vreme ești în viață, ‎sunt fiul tău,
‎și tu trebuie să-l ții, nu eu.
‎N-are măcar o piatră funerară.
‎Ce i-ai spus ultima oară, Eduardo?
‎Eu îmi amintesc ce i-am spus.
‎Eram în bucătărie și i-am zis: ‎„Dle Jeremias,
‎spuneți-i fiului dv. ‎că nu există iertare fără căință.”
‎S-ar putea să fie prea târziu acum.
‎Hai! Să nu-ți lăsăm prietenii să aștepte.
‎- Vreau să dau un telefon. ‎- Telefon?
‎Te uiți la prea multe filme.
‎Calmează-te! Nu ești arestat.
‎Încă.
‎Eduardo. Mergi în fața mea.
‎Haide!
‎Sunt avocatul unchiului dv. de mult timp.
‎O să fie bine.
‎Începem?
‎Nu e mare lucru de făcut acolo.
‎Ne-am relaxat.
‎Fir-ar al naibii!
‎Am fost la pescuit.
‎Super.
‎Și la vânătoare.
‎Unchiul meu are grădină. Am pus cartofi.
‎Cartofi în toiul verii?
‎Ca o piatră de moară!
‎Ați făcut și bradul de Crăciun?
‎Ce făceați acolo?
‎Am fost la pescuit.
‎Ce ai prins?
‎Macrou, la undiță. ‎Și eu am prins un ton.
‎Dar era mic.
‎- Cum ați ajuns acolo? ‎- Cu autobuzul.
‎- Am luat autobuzul. ‎- Cu autobuzul.
‎- Până acolo... ‎- Și înapoi.
‎- Apoi am mers. ‎- Să ghicesc.
‎Până acolo și înapoi.
‎Corect.
‎- Ai păstrat biletele? ‎- Nu.
‎Biletele? Cred că le-am aruncat.
‎A fost o excursie ca oricare alta.
‎Îți amintești ceva neobișnuit?
‎Nu, nu-mi amintesc nimic neobișnuit.
‎Nu, nimic neobișnuit.
‎Nimic neobișnuit.
‎Tatăl tău tocmai fusese operat ‎și ai decis să-ți iei vacanță?
‎Tata era în sfârșit sănătos.
‎Nu pentru mult timp, nu?
‎De cât timp erați împreună?
‎De când aveam 15 ani.
‎Dar ne-am despărțit.
‎Fiindcă ai făcut supradoză?
‎După o relație de nouă ani, Rafael dispare ‎și tu pleci cu cel mai bun prieten al său?
‎Te muți în casa tatălui tău, ‎el dispare și tu unde ești?
‎La plajă.
‎Șoferul tatălui tău cade ‎de pe un far și crapă.
‎Tu unde ești? În vacanță.
‎Tai frunză la câini ‎unde nu poate da nimeni de tine.
‎- E istovitor la magazinul de casete. ‎- Da!
‎- Sunt convins. ‎- La magazin.
‎Obosesc doar gândindu-mă.
‎Nu ți-a fost ușor.
‎Colegii au fost răi cu tine, nu?
‎Cum îți ziceau?
‎Fraier? Homo?
‎Donșoară?
‎Sunt din Rabo de Peixe.
‎Crezi că am ajuns până aici ‎temându-mă de insulte?
‎Știi ce cred eu, Carlos?
‎Cred că te-au stricat ceilalți. ‎Voiai sa-i ajuți.
‎Pentru că ești băiat bun. ‎Dar nu trebuie să-ți distrugi viața.
‎Noi te putem proteja.
‎- Să mă protejați? ‎- De cine?
‎De nenorociții care ți-au ucis tatăl.
‎Ai dat-o în bară nasol, nu?
‎Și n-ai mai avut ce face capului.
‎Când te-ai întors, ‎tatăl tău fusese deja îngropat.
‎Nici n-ai apucat să-ți iei adio.
‎Sau să vezi în ce hal era.
‎Cred că-i greu să știi ‎că tatăl tău a murit din cauza ta.
‎Credeți, dnă detectiv?
‎Eu nu cred. Uitați-vă la el!
‎Atât de încrezut!
‎Își știe povestea pe de rost.
‎Clientul meu a venit ‎să coopereze într-o anchetă.
‎Nu să fie umilit. Cu abordarea asta...
‎- Nici urmă de căință. ‎- Nu vorbi despre tata!
‎Aici, suntem marcați din fașă, ‎dar n-aveți cum să pricepeți.
‎Da, ne lasă să pescuim.
‎Trudim în fiece zi ‎ca să aveți voi pește din belșug.
‎Dar, dacă vrem mai mult, exagerăm, nu?
‎Dar de ce?
‎De ce trebuie ‎să fiu nefericit toată viața?
‎Corect, însă cel care a pățit-o ‎a fost tatăl tău, nu?
‎Înțeleg ce spui.
‎Înțeleg că vrei o viață mai bună.
‎Dar un lucru nu-l înțeleg.
‎De ce nu m-ai întrebat ‎ce știu despre cine ți-a ucis tatăl.
‎Dacă nici asta nu e o dovadă de vinovăție, ‎nu știu.
‎Da, dnă detectiv. Dovezi concrete.
‎Și n-aveți nicio dovadă ‎împotriva clientului meu.
‎Doar lipsă de respect.
‎Să mergem, Eduardo!
‎O zi bună!
‎Atârnă de-un fir.
‎Îl mai presez o dată înainte să plec.
‎Dar ești sigur?
‎Îl știu pe Carlinhos de când era copil. ‎Prinzi unul, îi prinzi pe toți.
‎Și unde e?
‎Cred că știu.
‎Ai adus ce ți-am cerut?
‎Am nevoie și de o mașină.
‎- Vrei o mașină? ‎- Da.
‎Mă ocup.
‎Avem dosarul ‎unchiului lui Eduardo din SUA.
‎„Joe Bombardierul”, un expert ‎în explozibili, condamnat pentru jaf.
‎Nimic ciudat. ‎Dar știți cine mai era considerat suspect?
‎Feliciano Carrilho, cu conservele.
‎Deține casa unde a locuit Joe ‎de când a fost deportat.
‎- Feliciano și Joe sunt prieteni vechi. ‎- Poliția nu l-a găsit.
‎Dar Feliciano e acum ‎un om de afaceri de succes.
‎Cel mai bun ton din Azore.
‎Conserve de ton?
‎Sigur nu ai fost urmărit?
‎Sigur.
‎Dar detectiva și-a înfipt colții ‎și nu ne dă drumul.
‎Unchiule Joe, mai bine anulăm tot.
‎Din contră. Acum ori niciodată.
‎Sílvia și Carlinhos depind de mine.
‎Dacă pățesc ceva?
‎Ei bine, dacă nu te-ai fi dus la cimitir, ‎n-am fi ajuns aici.
‎Așa că ascultă-mă și respectă planul!
‎Știu că am dat-o în bară, bine?
‎Încerc să rezolv necazurile.
‎Acum e momentul să-ți dovedești ‎că meriți mai mult de-atât.
‎- Respectă planul! ‎- Unchiule Joe.
‎Trebuie să stăm aici.
‎Cel puțin deocamdată, bine?
‎Știi cine a mai rămas aici?
‎Mama ta. Și uite ce a pățit!
‎- N-are legătură cu ea. ‎- Sigur că are!
‎Mă simt vinovat de moartea ei.
‎Când era bolnavă, eu ce am făcut?
‎Am plecat.
‎Trebuia s-o fi adus în America.
‎Era datoria mea.
‎Era sora mea.
‎Nu trebuia s-o las aici. Și nici pe tine.
‎L-am avut pe tata.
‎Nu-l mai ai.
‎Dar mă ai pe mine.
‎Voiai să știi de ce te ajut.
‎De asta.
‎N-am putut s-o salvez pe mama ta.
‎Măcar pe tine.
‎Trebuie să te salvez.
‎Cred că voi fi liber în America.
‎Pot fi cine sunt.
‎Ești cel mai liber din câți știu.
‎Poți fi Carlinhos și aici, ‎și în Fall River. Oriunde vrei.
‎Dar tu?
‎Tu ce vei fi?
‎Nu știu.
‎Mereu am vrut să fiu altcineva în alt loc.
‎Dar acum, cu tot ce ne paște, ‎mi-e dor și de asta. Închipuie-ți!
‎Uneori simt că am otravă în vene, ‎nu sânge.
‎Și mă omoară puțin câte puțin.
‎Poate că America e leacul.
‎Orice s-ar întâmpla, voi rămâneți aici.
‎Chiar crezi că America e leacul?
‎Poate e doar o altă otravă.
‎E extrem de urgent.
‎Da, dar, după cum vedeți, ‎e vorba de câteva ore.
‎Dacă nu ne grăbim...
‎- Aștept. ‎- Organizez echipe de supraveghere?
‎Gata cu supravegherea! ‎Acum acționăm. Îi prindem azi.
‎Mă scuzați... ‎Știu că vreți să rezolvați...
‎Da, domnule.
‎Mulțumesc mult, domnule. ‎Avem mandat de percheziție.
‎Cheamă toată echipa!
‎Nu știu dacă vor supraviețui,
‎dar măcar au fost fericiți.
‎Puțini pot spune asta, nu?
‎Trebuie să mai faci un lucru.
‎TON ‎PESCUIT ȘI AMBALAT ÎN AZORE
‎Nu puteam pleca fără să vă cer iertare.
‎Nu ai de ce să-ți ceri iertare, Carlos.
‎Iubirea nu e un păcat.
‎Aveți dreptate.
‎Nu e un păcat, dar...
‎Am învățat că ceea ce ne dorim ‎nu e întotdeauna ce e bine.
‎Ultima dată când am vrut ceva, ‎ați ajuns la spital.
‎Dar Dumnezeu nu m-a părăsit.
‎Ce simt pentru dv... E mai bine așa.
‎Cu asta între noi.
‎Biserica e închisă.
‎Nu te mișca! La pământ!
‎Nu mișca! Jos!
‎Taci!
‎Unde e bulangiul?
‎Nu înțeleg.
‎- Cum zici „homo” în portugheză? ‎- Nu știu!
‎- N-ai fost la închisoare? ‎- Și ce?
‎- Nu au homo în închisorile de-aici? ‎- Habar n-am!
‎Unde e homo?
‎Nu înțeleg.
‎Unde e ‎finocchio?
‎Mă-ta e ‎finocchio, ‎nenorocitule!
‎Nu te mișca!
‎Ce?
‎- Poliția! Stai pe loc! ‎- Întoarce-te!
‎Mâinile la spate!
‎Nu vei găsi nimic.
‎Crezi că codul tăcerii e o idee romantică.
‎Dar spune-mi...
‎ce ai câștigat protejându-l pe Feliciano?
‎În afară de șapte ani de închisoare ‎și o deportare?
‎Pot explica situația la procuratură ‎și pot cere o pedeapsă redusă.
‎Cooperează cu mine!
‎Nu vei găsi nimic.
‎Eduardo va ajunge tot mai rău ‎de continuă așa.
‎Într-o zi, va ajunge ca tine.
‎Sau mort într-un șanț, cu un glonț în cap. ‎Asta vrei?
‎Vorbește cu Eduardo.
‎Spune-i să vină aici de bunăvoie.
‎Nu vei găsi nimic.
‎Ba voi găsi, din păcate pentru tine. ‎Voi găsi exact ce caut.
‎Sílvia, plecăm!
‎- Mă auzi? ‎- De ce?
‎Unde e Carlinhos? ‎Ia lucrurile unchiului și banii.
‎- Spune-mi ce se întâmplă. ‎- Nu. Nu vreau să știi.
‎La naiba! ‎„Du-te și ia-ți hainele și banii.”
‎Ce sunt, servitoarea ta?
‎Îmi câștig traiul. ‎Dar ție doar de asta îți pasă.
‎Unii prizează, alții vând. Tot aia.
‎Adică? ‎Preferi să rămâi să lucrezi la magazin?
‎Să ajungi o bețivă ca mama ta?
‎- Sílvia, ascultă-mă! ‎- Lasă-mă!
‎- Ascultă! ‎- Nu mă atinge!
‎Mergem în America. ‎Am nevoie de ajutorul tău. Te rog.
‎Trebuie să plecăm de-aici.
‎Aici nu-mi vor decât răul.
‎Fă asta pentru mine. Te rog.
‎Pentru tine?
‎Parcă făceai asta ca să-ți vindeci tatăl.
‎Pentru prietenii tăi.
‎- Pentru noi, ratații din Rabo de Peixe! ‎- Așa e.
‎Dar lucrurile au luat-o razna.
‎Alo?
‎Îmi pare rău, Eduardo.
‎Îmi pare rău!
‎Vreau ce-i al meu mâine.
‎Gata cu prostiile.
‎O să-i fac prietenului tău ‎ce i-am făcut tatălui tău.
‎Îți dau totul înapoi, promit, dar, te rog...
‎Te implor, nu-i face rău prietenului meu!
‎Futu-i! La dracu'!
‎Ce e? Ce s-a întâmplat?
‎- Trebuie să-l ajut pe Carlinhos. ‎- Ce s-a întâmplat?
‎Sílvia, du-te și pregătește totul, ‎ia-o pe Sky și așteaptă-ne!
‎Plecăm chiar acum.
‎Urăsc să-mi iau rămas-bun.
‎Nu ești singurul.
‎Ce veți face în Lisabona?
‎O să divorțez.
‎Îmi pare rău.
‎De ce îți pare rău?
‎Câte căsnicii reușite ajung la divorț?
‎Tot e trist. E sfârșitul a ceva.
‎Și începutul a altceva.
‎O căsnicie nefericită e și mai tristă.
‎Mulțumesc pentru tot.
‎De asta nu te-au găsit oamenii mei.
‎Îmi cer scuze că am venit aici. ‎Dar nu aveam de ales.
‎Sigur că aveai. Puteai să te predai.
‎În genunchi! Mâinile pe cap!
‎Dacă mă arestați acum, nu-i veți găsi ‎pe cei de la care a pornit totul.
‎Adevărații proprietari ai drogurilor.
‎Nu de asta ați venit în Azore?
‎Atâtă integritate... E greu de crezut.
‎Nu e integritate.
‎E dreptate.
‎Mi-au omorât tatăl.
‎Nu înțeleg un lucru la tine.
‎Chiar nu ai niciun regret?
‎N-aș mai face multe lucruri.
‎Dar mai mult regret ce n-am făcut.
‎Știu că nu m-ai plăcut niciodată.
‎Dar ne-ar fi fost greu să fim prietene.
‎Tatăl tău era un ticălos.
‎Dar era al meu.
‎Oricum, era și al tău.
‎Știam eu c-o să se termine prost.
‎Nu mă plâng.
‎Tatăl tău mi-a oferit mereu ‎ce avea mai bun.
‎Cândva credeam...
‎că într-o zi se va schimba.
‎Că va înceta cu afacerile murdare.
‎Dar Arruda e Arruda.
‎Nu aveau să-l schimbe ‎nici soția, nici fiica lui.
‎E neterminat.
‎Când ești cu cineva ca Arruda,
‎nimic nu e terminat.
‎- Ce e? ‎- Nimic.
‎Nu mă simt bine.
‎La naiba!
‎Ce naiba a fost asta?
‎Știam eu. ‎Se vede că ți s-au umflat țâțele.
‎Nu te simți bine pentru că ești grea.
‎Carlinhos!
‎Mâinile la vedere!
‎Ce dracu' e asta?
‎Drogurile tale.
‎Restul sunt în dubă.
‎Ai încredere în mine!
‎Să am încredere în tine? Nemernicule!
‎Tatăl tău a avut încredere în tine.
‎- Cheia de la dubă. ‎- Nu.
‎Prietenul meu primul.
‎Nu te înveți minte, așa-i?
‎Nu!
‎- Nu, te rog! ‎- Să-ți spun ceva.
‎În viață nu primești nimic pe gratis.
‎- Dă-mi cheia! ‎- E aici.
‎Poliția, Monti! Fugi!
‎Bonino, nu mă face să te împușc.
‎Bine, stai.
‎Deschide palma.
‎Francisco, ești teafăr?
‎Repede, cheamă ambulanța!
‎N-am nimic, dnă detectiv.
‎Francisco?
‎Francisco!
‎M-am accidentat mai rău la fotbal.
‎Nenorocitule!
‎Eduardo.
‎Asta nu e America. ‎Ai promis să mă duci în America.
‎Știu. Asta e intenția mea.
‎Unde e Sílvia?
‎Sílvia ne așteaptă la docuri, Carlinhos.
‎Ne mai oprim doar în America, Carlinhos!
‎Sílvia!
‎Trebuie s-o așteptăm.
‎- Sílvia! ‎- Eduardo.
‎Nu vine.
‎Nu? Mă duc s-o iau.
‎Nu.
‎Nu pentru că nu poate.
‎Nu vrea.
‎De unde știi?
‎Știu.
‎Și știi și tu.
‎- Futu-i! ‎- Haide!
‎Afurisiților!
‎Futu-i!
‎Nu vreau să mor în hainele astea.
‎N-o să moară nimeni.
‎Mă auzi?
‎N-o să moară nimeni azi.
‎Melo.
‎I-am spus că nu vor găsi nimic.
‎Așadar,
‎ne luăm rămas-bun.
‎Poftim!
‎La mulți ani!
‎Ți-ai amintit.
‎Nu uit niciodată.
‎11 septembrie.
‎Îmi pare rău.
‎Nu.
‎Eu trebuie să-mi cer iertare.
‎Nu-ți face griji.
‎Suntem în drum spre America, nu?
‎Mulți ar vrea să fie în locul vostru.
‎NU SE MAI CUMPĂRĂ PE DATORIE
‎Azore. Cea mai bună friptură din Europa.
‎Să-mi trag palme!
‎VALURILE SCHIMBĂRII
‎Subtitrarea: Laura Somandru