DEN STØRSTE FISKEN
TUNFISK
Hva?
Lukta.
Kaller du deg fisker? Politihunder hater fisk.
Ikke få meg til å reise meg for å hente deg. Hører du?
Jeg må legge på. Jeg ringer tilbake.
Joe.
Kom inn. Sett deg.
Det er for mykt for meg. Sett deg, Eduardo.
Jeg gjorde alt du ba om.
Og det andre jeg ba om?
Bra. Kan du la oss være alene litt?
Greit.
Finn deg til rette.
Sikker på at det er lurt?
Tunfiskbokser?
Det er en elendig idé, men har du en bedre en?
Hvordan overtalte du Feliciano?
Om det stygge navnet hans er på boksen, så skylder han meg.
Hør etter.
Båten passerer kysten.
Jeg har ordnet det med kapteinen.
Men de venter ikke på deg. De sakker ikke ned.
Du har bare én sjanse. Ok?
Om alt går etter planen, skal du til USA på den gamle måten.
Dette er en telefon med kontantkort.
Om du vil prate med meg.
Onkel Joe, jeg vet ikke hvorfor du hjelper meg.
Ikke la deg lure, gutt.
Jeg er ikke en veldedighetsorganisasjon.
Dette er en investering.
Du og jeg er like, sant? Ja.
Vi må bevege oss som haier, ellers så dør vi.
Hei! En ting til. Åpne skuffen.
Uteksamineringsgave.
Nå er du en forretningsmann som er på vei til USA.
En liten fisk
i et stort vann.
Eduardo Melo, en fisker, er savnet i Rabo de Peixe.
Arruda også.
Sjåføren hans falt ned fra et fyr, der vi fant spor etter en skyteepisode.
Samme uken forsvant Rafael, Eduardos beste venn, sporløst,
og den mistenktes far ble funnet død, skutt med signalpistol.
Alt er koblet til Eduardo Melo.
Den merkelige saken om sjåføren
og den blinde mannen som så lyset før han døde.
Hallo?
Noe nytt om Bonino, etterforsker Banha?
Faktisk...
Jeg skjønner.
Det er til deg. Direktøren fra Lisboa.
Ja, sir.
Herrer, vi har enda en tulling som skal med i denne flokken med gærninger.
Riktig. Du trenger ikke å gjenta det. Jeg skjønner.
Boninos farvelbrev før han rømte fra fengsel.
Jeg fikk nesten hjerteinfarkt. Trodde aldri jeg ville se deg igjen.
Jeg har med det som er ditt.
Ta det, vær så snill.
Husker du da vi var på skolen og jeg ikke hadde med niste?
Du ga meg halve smørbrødet ditt.
Men dette er ikke et smørbrød.
Som Sandrinho sier,
det livet var ikke for meg.
Så gi det til noen som trenger det.
Du vet at mange trenger hjelp i Rabo de Peixe.
Jeg vil se koret opptre.
Du aner ikke hvor gode vi har blitt.
Se på den karen, da!
Ring om du trenger meg. Om hva som helst.
Jeg er alltid der for deg.
Gå.
Skal vi?
Jeg trenger hjelp. Ikke til meg. Det er gutten.
Nei, jeg blir.
Jeg har fortsatt ting å gjøre her.
Takk, Joe.
Jeg har ikke penger til deg.
Dette er ditt. Din arv.
Fødselsattesten din.
Ta den med deg til USA.
Pappa, men jeg...
Har ikke du alltid ønsket å dra til USA? Så dra.
Men jeg har et ønske.
- Glem aldri hvor du kom fra. - Nei, selvfølgelig ikke.
Men så lenge du lever, er du min far og jeg din sønn.
Du må beholde den, ikke jeg.
Den stakkars sjelen fikk ikke gravstein engang.
Hva var dine siste ord til din far?
Jeg husker mine veldig godt.
Vi var på kjøkkenet ditt, og jeg sa: "Senhor Jeremias.
Si til sønnen din at man ikke får frelse uten anger."
Det er for sent nå, Eduardo.
Ikke la vennene dine vente på deg.
- Jeg vil ta en telefon. - En telefon?
Du ser for mye på film.
Slapp av. Du blir ikke arrestert.
Ennå.
Eduardo.
Gå foran meg.
Kom igjen.
Jeg har vært advokaten til onkelen din lenge. Det går bra. Slapp av.
Skal vi begynne?
Som du kan tenke deg, er det ikke mye å gjøre her ute.
- Vi slappet av. - Faen!
Vi fisket.
Flott.
Og vi jaktet.
Onkelen min har grønnsaksgård. Vi plantet poteter.
Poteter midt på sommeren?
Tunge jævel!
Pyntet dere juletre også?
Hva gjorde dere der?
Vi fisket.
Hva fikk dere?
Makrell med line. Og jeg fanget en tunfisk.
Men den var liten.
- Hvordan kom dere dit? - Vi tok buss.
- Vi tok en buss.
- Dit... - Og tilbake.
- Og så gikk vi. - La meg gjette.
Dit og tilbake.
Nemlig.
- Beholdt dere billettene? - Ikke jeg.
Billettene. Jeg kastet dem.
Det var en helt vanlig tur.
Husker du noe utenom det vanlige?
Nei, ikke noe utenom det vanlige.
Nei, ikke noe uvanlig.
Ikke noe uvanlig.
Så din far hadde blitt operert, og du dro bare på ferie?
Pappa var endelig frisk.
Ikke lenge. Sant, Eduardo?
Hvor lenge har dere vært sammen?
Siden vi var 15.
Men vi slo opp.
På grunn av kokainoverdosen din?
Etter ni år sammen forsvinner Rafael, og så drar du på tur med bestevennen hans?
Du flytter inn hos faren din, han forsvinner, og hvor er du?
Soler deg.
Din fars sjåfør faller ned fra fyret.
Hvor er du? På ferie.
Ligger og later deg og røyker der ingen kan finne deg.
- Må være slitsomt å jobbe på videobutikk. - Sikkert.
- Videobutikken, ja.
Jeg blir sliten av å tenke på det.
Det kan ikke ha vært lett.
Ungene på skolen var slemme, sant?
Hva kalte de deg?
Fjolle? Homo?
Soper?
Jeg er fra Rabo de Peixe.
Tror du jeg har kommet så langt ved å frykte ord?
Vet du hva jeg tror, Carlos?
De andre villedet deg. Du ville hjelpe vennene dine.
For du er et godt menneske. Men du må ikke ødelegge livet ditt.
Vi kan beskytte deg.
- Beskytte meg? - Fra hvem?
Fra jævlene som drepte din far.
Du dreit virkelig på draget.
Og så kunne du ikke snu.
Da du kom tilbake til Rabo de Peixe, var faren din begravd.
Du kunne ikke ta farvel med ham.
Eller se hvordan han så ut.
Det må være tøft å vite at din far døde på grunn av deg.
Tror du det?
Jeg er ikke sikker. Se på ham.
Så høy på pæra!
Han kan historien utenat.
Klienten min kom for å samarbeide med politiet.
Ikke for å bli fornærmet. Om dere ikke endrer...
- Ingen anger. - Du har ikke rett til å prate om min far.
I Rabo de Peixe er vi dømt fra fødselen av. Det vil du aldri forstå.
De lot oss dra ut på sjøen, da.
Vi jobber oss i hjel så dere kan ha fersk fisk hver dag.
Men å ville bli noe mer er å be om for mye, sant?
Men hvorfor?
Hvorfor må jeg lide hele livet?
Det er greit nok, men det var din far som ble rævkjørt. Ikke sant?
Jeg forstår hva du sier.
Jeg forstår at du vil ha et bedre liv.
Men det er noe jeg ikke forstår.
Hvorfor du ikke har spurt meg hva jeg vet om hvem som drepte din far.
Og om det ikke beviser skyld,
så vet ikke jeg.
Men det gjør jeg. Materielle bevis.
Og dere har ingen bevis mot min klient. Bare provokasjon og respektløshet.
Kom, Eduardo.
Ha en fin dag.
Han henger i en tynn tråd.
Jeg drar i den en siste gang før jeg drar.
Men er du sikker?
Jeg har kjent Carlinhos siden han var bambino.
Tar du én, tar du alle.
Og hvor er han?
Jeg tror jeg vet det.
Har du med det jeg ba om?
Jeg trenger også bil.
- Vil du ha bil? - Ja.
Jeg ordner det.
Eduardos onkels saksmappe kom fra USA.
"Sprenge-Joe" er en bombeekspert, dømt for ran av en panserbil.
Ikke noe rart så langt. Men hvem var mistenkt?
Feliciano Carrilho, Feliciano boksemat.
Han eier huset der Joe har bodd siden han ble sendt tilbake.
Feliciano og Joe er gamle venner.
Politiet fant ham aldri.
Men Feliciano er nå en respektert forretningsmann.
Den beste tunfisken i Azorene.
Tunfisk på boks?
- Sikker på at de ikke fulgte etter deg? - Jeg er sikker.
Men etterforskeren fra fastlandet beit seg fast i oss.
Onkel Joe, vi burde avlyse alt.
Nei, det er nå eller aldri.
Jeg er ansvarlig for Sílvia og Carlinhos. Hva om noe skjer dem?
Vel,
om du ikke hadde dratt til kirkegården, hadde dette ikke skjedd.
Så hør på meg og hold deg til planen.
Jeg vet jeg dreit meg ut.
Jeg prøver å rydde opp i rotet.
Nå må bevise at du er større enn dette drittstedet.
- Hold deg til den jævla planen. - Onkel Joe.
Vi må bli her.
Iallfall foreløpig, ok?
Vet du hvem som bodde her?
Din mor. Se hva som skjedde med henne.
- Det har ingenting med henne å gjøre. - Jo!
Jeg har båret på hennes død i alle disse år.
Hva gjorde jeg da hun var syk?
Jeg dro min vei.
Jeg skulle ha tatt henne med til USA.
Det var min plikt.
Min egen søster.
Jeg skulle aldri latt henne eller deg være igjen her.
Jeg hadde min far.
Ikke nå lenger.
Men du har meg, gutt.
Du ville vite hvorfor jeg hjelper deg.
Der har du det.
Jeg kunne ikke redde din mor.
Jeg må redde deg.
Jeg tror jeg vil være fri i USA.
Jeg kan være meg.
Du er den frieste jeg kjenner.
Du kan være Carlinhos her eller i USA. Hvor enn du vil.
Hva med deg?
Hva skal du være?
Jeg vet ikke.
Jeg har alltid ønsket å være en annen, et annet sted.
Men nå som alt er i ferd med å skje, så savner jeg til og med dette.
Noen ganger føles det som at jeg har gift i blodårene, ikke blod.
Og den giften dreper meg sakte hver eneste dag.
Kanskje USA er kuren.
Uansett hva som skjer, må dere to bli her.
Tror du at USA er kuren?
Kanskje det er en annen gift.
Det haster veldig.
Ja, men som du ser, så har vi bare noen få timer.
Om vi ikke skynder oss...
- Jeg venter. - Skal jeg organisere overvåkning?
Nei, vi må handle nå. Vi må ta dem i dag.
Beklager forstyrrelsen. Jeg vet du vil løse dette...
Ja, sir.
Tusen takk. Vi har en ransakingsordre.
Hent hele troppen.
Jeg vet ikke om de overlever der ute, men de var i det minste lykkelige.
Ikke alle kan si det samme.
Du må gjøre en ting til.
TUNFISK FANGET OG PAKKET I AZORENE
Jeg kunne ikke dra uten å si unnskyld.
Du har ingenting å si unnskyld for.
Kjærlighet er ikke en synd.
Du har rett.
Det er ikke en synd, men...
Jeg har lært at det vi ønsker oss ikke alltid er bra for oss.
Sist gang jeg ønsket meg noe, endte du opp på sykehus.
Men Gud forsaket meg ikke.
Følelsene jeg har for deg vil være bedre sånn.
Dette mellom oss.
Kirken er stengt.
Ikke rør deg! Bli nede!
Ikke rør deg! Ned!
Stille!
Hvor er kukksugeren?
Jeg forstår ikke.
- Hva er "homo" på portugisisk? - Aner ikke.
- Satt du ikke i fengsel? - Og så?
- Er det ikke homser i portugisisk fengsel? - Aner ikke!
Hvor er homoen?
Jeg forstår ikke.
Hvor er finocchio?
Din mor er en finocchio, din uknullbare jævel!
Ikke rør deg!
Hva?
- Politi! Frys! - Snu deg!
Hendene på ryggen!
Du finner ingenting.
Kanskje du tror at det å tie er romantisk.
Men si meg,
hva tjente du på å beskytte Feliciano?
Annet enn sju år i fengsel og forvisning tilbake til dette drittlivet.
Jeg forklarer situasjonen din til dommeren og ber om en forenklet dom.
Hvorfor samarbeider du ikke?
Du finner ingenting.
Jo lengre Eduardo blir i dette livet, jo verre blir det for ham.
En dag snart er han i dine sko.
Eller død i en veigrøft. Vil du det?
Snakk med Eduardo.
Si at han må komme frivillig.
Du finner ikke en dritt.
Dessverre for deg, så gjør jeg det. Jeg skal finne nøyaktig det jeg ser etter.
Sílvia, vi drar.
- Kom! Hører du? - Hvorfor?
Hvor er Carlinhos? Finn sakene til onkel og pengene.
- Hva skjer? - Jo mindre du vet, jo bedre.
Faen! "Hent klærne og pengene. Kom!" Er jeg hushjelpen din?
Jeg prøver å selge, men du vil bare ta det.
Noen sniffer, andre selger.
Hva mener du? Vil du heller jobbe på videobutikken?
Være en fyllik, som mora di?
- Hør på meg, Sílvia. - Slipp meg!
- Hør. - Ikke rør meg!
Vi skal til USA.
Jeg trenger hjelp. Vær så snill. Vi må komme oss vekk herfra.
Her er det bare folk som kan såre meg.
- Gjør dette for meg. Vær så snill. - For deg?
Jeg trodde du gjorde det for din far.
For dine venner.
- For oss, taperne fra Rabo de Peixe! - Selvfølgelig.
Men så ble ting verre.
Hallo?
Unnskyld, Eduardo.
Unnskyld!
Jeg vil ha det som er mitt i morgen.
Ikke mer kødd.
Ikke få meg til å gjenta det jeg gjorde mot faren din.
Jeg gir alt tilbake. Jeg lover, men vær så snill,
jeg ber deg, ikke skad vennen min...
Faen! Faen ta!
Hva er det? Hva skjedde?
- Jeg må hjelpe Carlinhos. - Hva har skjedd? Eduardo!
Gå og gjør alt klart, så møtes vi på møtestedet med Sky.
Vi skal dra nå.
Jeg må advare deg. Jeg hater å ta farvel.
Alle hater det.
Hva skal du gjøre i Lisboa?
Skille meg.
Beklager.
Hvorfor det?
Har du hørt om folk med fine ekteskap som skiller seg?
Det er fortsatt trist. Det er slutten på noe.
Og begynnelsen på noe annet.
Et ulykkelig ekteskap er tristere.
Takk for alt, Francisco.
Det er derfor mine menn ikke fant deg.
Beklager at jeg kom hit. Men det var ingen utvei.
Jo, så klart. Du kunne angitt deg.
Ned på kne. Hendene på hodet.
Om du arresterer meg nå,
finner du ikke de som startet dette.
Eierne av dopet.
- Er det ikke derfor du kom til Azorene? - Så mye integritet er vanskelig å tro.
Det er ikke integritet.
Det er rettferdighet.
De drepte min far.
Det er noe jeg ikke forstår ved deg.
Angrer du ikke på noe?
Det er mye jeg ikke hadde gjort igjen.
Men jeg angrer mest på ting jeg ikke gjorde.
Jeg vet du aldri likte meg, selv ikke dekket i saus.
Men vi kunne ikke ha vært venner.
Faren din var en jævel.
Men han var min.
Uansett, han var også din.
Jeg visste alltid at ting ville ende dårlig.
Jeg klager ikke.
Faren din ga meg alltid det beste av alt.
Det var en tid da jeg trodde...
...han ville endre seg.
Slutte med tvilsomme ting.
Men Arruda er Arruda.
Og ingen kone eller datter hadde kunnet endre ham.
Den er ikke ferdig.
Når du er med en som Arruda,
så er ingenting ferdig.
- Hva er det? - Ingenting.
Jeg føler meg ikke bra.
Faen! Au!
Hva faen var det?
Jeg visste at puppene dine hadde vokst.
Du føler deg ikke bra fordi du er gravid.
Carlinhos!
Vis meg hendene dine.
Hva faen er det?
Dopet ditt.
Resten er i bilen.
Tro meg.
Tro deg?
Din jævla drittsekk.
Din far trodde på deg.
- Nøkkelen til bilen. - Nei.
Min venn først.
Du lærer ikke, du.
Nei!
- Nei! - Jeg skal si deg noe.
I virkeligheten er det ingenting som heter gratis lunsj.
- Gi meg nøkkelen. - Her.
Politiet, Monti! Løp!
Bonino, ikke få meg til å skyte deg.
Ok, stopp her.
Åpne hånda di.
Går det bra, Francisco?
Fort, ring en ambulanse.
Det er ingenting, etterforsker.
Francisco?
Francisco!
Jeg har verre skader fra fotball.
Jævla kødd!
Eduardo.
Dette er ikke USA. Du lovte meg å ta meg med til USA.
Jeg vet det. Det er meningen.
Hvor er Sílvia?
Hun venter på oss ved kaia.
Vi stopper bare i USA!
Sílvia!
Vi må vente på henne.
- Sílvia! - Eduardo.
Hun kommer ikke.
Ikke? Jeg skal hente henne.
Nei. Ikke fordi hun ikke kan.
Hun vil ikke.
Hvordan vet du det?
Jeg bare vet det.
Det gjør du også.
- Faen! - Kom igjen
Jævla drittsekker!
Faen.
Jeg vil ikke dø i disse klærne.
Ingen skal dø.
Hører du?
Ingen skal dø i dag.
Melo.
Jeg sa de ikke ville finne noe.
Så,
dette må være farvel.
Her.
Gratulerer med dagen.
Du husket det.
Jeg glemmer aldri.
Ellevte september.
Unnskyld.
Nei.
Jeg burde si unnskyld for alt.
Ta det med ro.
Vi er jo på vei til USA, sant?
Mange skulle gjerne vært i vårt sted.
IKKE FLERE KJØP PÅ KREDITT
Azorene.
Beste biffen i Europa.
Faen ta livet mitt!
DEN STØRSTE FISKEN
Tekst: Ekaterina Pliassova