‫- הגאות והשפל -‬
‫- פליסיאנו‬ ‫נתחי טונה -‬
‫מה?‬
‫הריח.‬
‫ואתה קורא לעצמך דייג?‬ ‫כלבי משטרה שונאים דגים.‬
‫אל תאלץ אותי לקום כדי להביא אותך. שמעת?‬
‫אני חייב לסיים. אחזור אליך.‬
‫ג'ו.‬
‫- תיכנס. שב. -‬
‫הוא רך מדי בשבילי. שב אתה, אדוארדו.‬
‫עשיתי כל מה שביקשת.‬
‫ושאר הדברים שביקשתי?‬
‫יופי. עכשיו, תוכל להשאיר אותנו לבד לרגע?‬
‫בטח.‬
‫תרגישו כמו בבית.‬
‫אתה בטוח שזה רעיון טוב?‬
‫שימורי טונה?‬
‫אני די בטוח שזה רעיון נוראי,‬ ‫אבל יש לך רעיון טוב יותר?‬
‫איך שכנעת את פליסיאנו להיות חלק מזה?‬
‫אם שמו המכוער מופיע על שימורי הטונה,‬ ‫הוא חייב לי את זה.‬
‫עכשיו, תקשיב.‬
‫האונייה תעבור ליד החוף.‬
‫ארגנתי את זה עם הקפטן.‬
‫אבל הם לא יחכו לך. הם לא יאטו.‬
‫אז יש לך רק הזדמנות אחת. בסדר?‬
‫אם הכול ילך לפי התוכנית,‬
‫אתה נוסע לאמריקה בדרך הרגילה.‬
‫זה טלפון חד פעמי, טעון.‬
‫אם אתה רוצה לדבר איתי.‬
‫דוד ג'ו,‬
‫אני עדיין לא יודע למה אתה עוזר לי ככה.‬
‫אל תטעה, ילד.‬
‫אני לא ארגון צדקה.‬
‫זו השקעה.‬
‫אתה ואני, אנחנו אותו הדבר, אתה יודע? כן.‬
‫אנחנו חייבים להמשיך לנוע כמו כרישים,‬ ‫אחרת נמות.‬
‫היי! עוד דבר אחד. תפתח את המגירה.‬
‫זו מתנת סיום.‬
‫עכשיו אתה איש עסקים בדרכו לאמריקה‬ ‫באופן רשמי.‬
‫דג קטן‬
‫בבריכה ענקית.‬
‫אדוארדו מלו, דייג, נעלם מראבו דה פייש.‬
‫וכך גם הבחור הזה, ארודה.‬
‫הנהג שלו נפל ממגדלור,‬ ‫שם מצאנו שרידים של קרב יריות.‬
‫באותו שבוע, רפאל, חברו הטוב של אדוארדו,‬
‫נעלם ללא עקבות,‬
‫ואביו של החשוד נמצא מת, נורה באקדח נורים.‬
‫הכול קשור לאדוארדו מלו.‬
‫המקרה המוזר של הנהג המעופף‬
‫והאיש העיוור שראה את האור לפני שהתפגר.‬
‫הלו?‬
‫יש חדשות לגבי מקום הימצאו של בונינו,‬ ‫הבלש באניה?‬
‫האמת היא...‬
‫אני מבין.‬
‫זה בשבילך, בלשית. המפקח מליסבון.‬
‫כן, המפקד.‬
‫רבותיי, יש לנו עוד ליצן‬ ‫להוסיף לחבורת המשוגעים.‬
‫- פסטה בנוסח מצוץ -‬
‫בהחלט.‬
‫אין צורך לחזור על זה. הבנתי.‬
‫פתק הפרידה של בונינו לפני שברח מהכלא.‬
‫כמעט עשית לי התקף לב.‬ ‫חשבתי שלא אראה אותך שוב.‬
‫הבאתי לך את מה ששייך לך.‬
‫קח את זה, בבקשה.‬
‫אתה זוכר שהיינו בבית הספר‬ ‫ולא הבאתי ארוחת צהריים?‬
‫תמיד נתת לי חצי מהכריך שלך.‬
‫אבל זה לא כריך.‬
‫כמו שסנדריניו אומר,‬
‫החיים האלה לא היו בשבילי.‬
‫אז תן אותו למישהו שזקוק לו.‬
‫אתה יודע שהרבה אנשים זקוקים לעזרה‬ ‫בראבו דה פייש.‬
‫אשמח שתראה את המקהלה מופיעה.‬
‫אין לך מושג עד כמה השתפרנו.‬
‫ממש יש לך סטייל!‬
‫תתקשר אם אתה צריך אותי. בשביל כל דבר.‬
‫תמיד אהיה שם בשבילך.‬
‫קדימה.‬
‫שנתחיל?‬
‫אני זקוק לעזרתך.‬ ‫זה לא בשבילי. זה בשביל הילד.‬
‫לא, אני נשאר.‬
‫עדיין יש לי כמה דברים לעשות כאן.‬
‫תודה, ג'ו.‬
‫אין לי כסף לתת לך.‬
‫זה שלך. זאת המורשת שלך.‬
‫זו תעודת הלידה שלך.‬
‫אני רוצה שתיקח אותה כשתיסע לאמריקה.‬
‫אבא, אבל אני...‬
‫לא רצית לנסוע לאמריקה? אז סע.‬
‫אבל יש לי בקשה.‬
‫לעולם אל תשכח מאין באת.‬ ‫-לא, כמובן שלא.‬
‫אבל כל עוד אתה בחיים,‬ ‫אתה אבא שלי ואני הבן שלך,‬
‫אתה חייב לשמור את זה, לא אני.‬
‫המסכן אפילו לא קיבל מצבה.‬
‫מה היו המילים האחרונות שלך לאביך, אדוארדו?‬
‫אני זוכרת את שלי היטב.‬
‫היינו במטבח שלכם ואמרתי, "מר ג'רמיאס,‬
‫"תגיד לבן שלך שאין מחילה בלי חרטה."‬
‫אולי כבר מאוחר מדי, אדוארדו.‬
‫קדימה. בוא לא ניתן לחברים שלך לחכות.‬
‫אני רוצה להתקשר.‬ ‫-שיחת טלפון?‬
‫אתה בטח צופה בהרבה סרטים.‬
‫תירגע. לא עוצרים אותך.‬
‫עדיין.‬
‫אדוארדו.‬
‫לך לפניי.‬
‫בוא.‬
‫אני עורך הדין של הדוד שלך כבר הרבה זמן.‬
‫יהיה בסדר. אל תדאג.‬
‫שנתחיל?‬
‫כפי שאתם מבינים,‬ ‫אין הרבה מה לעשות בחור הנידח ההוא.‬
‫נחנו.‬ ‫-לכל הרוחות!‬
‫יצאנו לדוג.‬
‫נהדר.‬
‫וגם לצוד.‬
‫לדודי יש ערוגת ירקות. שתלנו תפוחי אדמה.‬
‫תפוחי אדמה באמצע הקיץ?‬
‫בן זונה כבד!‬
‫גם העמדתם את עץ חג המולד?‬
‫מה עשית שם?‬
‫יצאנו לדוג.‬
‫מה תפסת?‬
‫דג טרכון רב מגנים עם חכה. ותפסתי טונה.‬
‫אבל היא הייתה קטנה.‬
‫איך הגעתם לשם?‬ ‫-נסענו באוטובוס.‬
‫תפסנו אוטובוס.‬ ‫-נסענו באוטובוס.‬
‫הלוך...‬ ‫-ושוב.‬
‫ואז צעדנו.‬ ‫-תן לי לנחש.‬
‫הלוך ושוב.‬
‫נכון.‬
‫שמרת את הכרטיסים?‬ ‫-לא, לא שמרתי אותם.‬
‫הכרטיסים. אני חושב שזרקתי אותם.‬
‫בקיצור, זו הייתה נסיעה כמו כל הנסיעות.‬
‫אתה זוכר משהו חריג?‬
‫לא, אני לא זוכר שום דבר חריג.‬
‫לא, שום דבר יוצא דופן.‬
‫שום דבר יוצא דופן.‬
‫אז אבא שלך רק עבר ניתוח,‬ ‫והחלטת לצאת לחופשה?‬
‫סופסוף אבא שלי היה במצב טוב.‬
‫לא לזמן רב. נכון, אדוארדו?‬
‫כמה זמן אתם יוצאים?‬
‫מאז שהיינו בני 15.‬
‫אבל נפרדנו.‬
‫בגלל מנת היתר של הקוקאין שלקחת?‬
‫אחרי רומן של תשע שנים, רפאל נעלם‬
‫ואת יוצאת לטיול עם החבר הכי טוב שלו?‬
‫את עוברת לגור בבית של אבא שלך,‬ ‫הוא נעלם, ואיפה את?‬
‫משתזפת.‬
‫הנהג של אביך נופל ממגדלור ומתפגר.‬
‫איפה את? בחופשה.‬
‫עושה בטן-גב ומעשנת סיגריות‬ ‫במקום שאיש לא יכול למצוא אותך.‬
‫העבודה בחנות וידאו בטח מעייפת.‬ ‫-בטח.‬
‫בטח.‬ ‫-חנות הווידאו, בטוח.‬
‫אני מתעייף רק מלחשוב על זה.‬
‫זה בטח לא היה קל.‬
‫הילדים בבית הספר היו רעים אליך, נכון?‬
‫איך קראו לך?‬
‫סיסי? הומו?‬
‫עליז?‬
‫אני מראבו דה פייש.‬
‫אתה באמת חושב שהגעתי למה שהגעתי‬ ‫כי אני מפחד מעלבונות?‬
‫אתה יודע מה אני חושבת, קרלוס?‬
‫האחרים השפיעו עליך לרעה.‬ ‫רצית לעזור לחברים שלך.‬
‫כי אתה בחור טוב.‬ ‫אבל אתה לא חייב להרוס את חייך.‬
‫אנחנו יכולים להגן עליך.‬
‫להגן עליי?‬ ‫-ממי?‬
‫מבני הזונות שהרגו את אביך.‬
‫באמת פישלת, נכון?‬
‫ואז לא יכולת לחזור.‬
‫כשחזרת לראבו דה פייש, אבא שלך כבר נקבר.‬
‫לא יכולת אפילו להיפרד ממנו.‬
‫או לראות את המצב בו היה.‬
‫זה בטח קשה לדעת שאבא שלך מת בגללך.‬
‫את חושבת כך, בלשית?‬
‫אני לא כל כך בטוח. תראי אותו.‬
‫כל כך שחצן!‬
‫הוא מכיר את הסיפור שלו בעל פה.‬
‫מרשי בא לכאן‬ ‫כדי לשתף פעולה עם חקירה משטרתית.‬
‫לא להיות מושפל. אם לא תשנו את הגישה שלכם...‬
‫בלי שמץ של חרטה.‬ ‫-אין לך זכות לדבר על אבא שלי.‬
‫בראבו דה פייש אנחנו מסומנים מלידה,‬ ‫אבל לעולם לא תביני את זה.‬
‫נכון, נתנו לנו לצאת לדוג.‬
‫אנחנו עובדים כמו חמורים‬ ‫כדי שאתם תאכלו דגים טריים כל יום.‬
‫אבל לשאוף להיות יותר‬ ‫זה לבקש יותר מדי, נכון?‬
‫אבל למה?‬
‫למה אני צריך להיות אומלל כל חיי?‬
‫הכול טוב ויפה, אבל אבא שלך נדפק. נכון?‬
‫אני מבינה מה אתה אומר.‬
‫אני מבינה שאתה רוצה חיים טובים יותר.‬
‫אבל יש דבר אחד שאני לא מבינה.‬
‫למה לא שאלת אותי אפילו פעם אחת‬ ‫מה אני יודעת על מי שרצח את אביך.‬
‫ואם זו לא הוכחה לאשמה,‬
‫אני לא יודעת מה כן.‬
‫אבל אני כן, בלשית. ראיה מהותית.‬
‫ואין לכם שום ראיות נגד מרשי.‬
‫רק פרובוקציה וחוסר כבוד.‬
‫בוא נלך, אדוארדו.‬
‫יום טוב.‬
‫הוא תלוי על חוט השערה.‬
‫אמשוך אותו בפעם האחרונה לפני שאעזוב.‬
‫אבל אתה בטוח?‬
‫אני מכיר את קרליניוס מאז שהיה "במבינו".‬
‫תביא אחד, תקבל את כולם.‬
‫ואיפה הוא?‬
‫אני חושב שאני יודע.‬
‫הבאת את מה שביקשתי?‬
‫אני אצטרך גם מכונית.‬
‫אתה רוצה מכונית?‬ ‫-כן.‬
‫אדאג לכך.‬
‫התיק של דודו של אדוארדו הגיע מארה"ב.‬
‫"ג'ו המפוצץ", מומחה לחומרי נפץ‬ ‫שהורשע בשוד רכב משוריין.‬
‫שום דבר מוזר בינתיים.‬ ‫אבל מי גם נחשב לחשוד?‬
‫פליסיאנו קריליו מ"השימורים של פליסיאנו".‬
‫הוא הבעלים של הבית שבו ג'ו גר‬ ‫מאז שגורש לאיים האזורים.‬
‫פליסיאנו וג'ו הם חברים ותיקים.‬
‫המשטרה לא הצליחה למצוא אותו.‬
‫אבל פליסיאנו הוא עכשיו איש עסקים‬ ‫מצליח ומכובד.‬
‫הטונה האזורית הכי טובה.‬
‫שימורי טונה?‬
‫אתה בטוח שלא עקבו אחריך?‬
‫אני בטוח.‬
‫אבל הבלשית מהיבשת‬ ‫נעצה בנו שיניים ולא הרפתה.‬
‫דוד ג'ו, כדאי שנבטל הכול.‬
‫להפך. זה עכשיו או לעולם לא.‬
‫אני אחראי על סילביה וקרליניוס.‬
‫מה אם משהו יקרה להם?‬
‫טוב,‬
‫אם לא היית הולך לבית הקברות,‬ ‫לא היית בבלגן הזה.‬
‫אז תקשיב לי ותדבק בתוכנית.‬
‫תראה, אני יודע שפישלתי, טוב?‬
‫אני מנסה לנקות את הבלגן שעשיתי, מבין?‬
‫זה הזמן להוכיח לעצמך‬ ‫שאתה גדול יותר מהמקום המחורבן הזה.‬
‫ותדבק בתוכנית המזוינת.‬ ‫-דוד ג'ו.‬
‫אנחנו חייבים להישאר כאן.‬
‫לפחות בינתיים, בסדר?‬
‫אתה יודע מי נשאר כאן?‬
‫אימא שלך. תראה מה קרה לה.‬
‫אין לזה שום קשר אליה.‬ ‫-ברור שכן!‬
‫אני נושא את מותה כל השנים.‬
‫כשהיא הייתה חולה, מה עשיתי?‬
‫הלכתי משם.‬
‫הייתי צריך להביא אותה לאמריקה.‬
‫זו הייתה חובתי.‬
‫אחותי שלי.‬
‫לא הייתי צריך להשאיר אותה כאן. גם לא אותך.‬
‫היה לי את אבא שלי.‬
‫כבר אין לך אותו.‬
‫אבל יש לך אותי, ילד.‬
‫רצית לדעת למה אני עוזר לך.‬
‫הנה זה.‬
‫לא הצלחתי להציל את אימא שלך.‬
‫אני חייב להציל אותך.‬
‫אני חושב שאהיה חופשי באמריקה.‬
‫אוכל להיות אני.‬
‫אתה האדם הכי חופשי שאני מכירה.‬
‫אתה יכול להיות קרליניוס כאן‬ ‫או בפול ריבר. איפה שתרצי.‬
‫מה איתך?‬
‫מה את מתכננת לעשות?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫תמיד רציתי להיות מישהי אחרת במקום אחר.‬
‫אבל עכשיו כשזה עומד לקרות,‬ ‫אני אפילו מתגעגעת לזה. תאר לעצמך.‬
‫לפעמים אני מרגישה‬ ‫שיש לי רעל בוורידים, לא דם.‬
‫ושבכל יום, הרעל הורג אותי עוד קצת.‬
‫אולי אמריקה היא התרופה.‬
‫לא משנה מה יקרה, שניכם תישארו כאן.‬
‫אתה באמת חושב שאמריקה היא התרופה?‬
‫אולי זה רק רעל שונה.‬
‫זה דחוף מאוד.‬
‫כן, המפקד, אבל כפי שרואים בתיק,‬ ‫זה עניין של שעות.‬
‫אם לא נמהר...‬
‫אני אמתין.‬ ‫-לארגן צוותי מעקב?‬
‫אין יותר מעקב. אנחנו פועלים עכשיו.‬ ‫נתפוס אותם היום.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬ ‫אני יודע שאתה רוצה לפתור את זה...‬
‫כן, המפקד.‬
‫תודה רבה, המפקד. יש לנו צו חיפוש.‬
‫תביא את כל החוליה.‬
‫אני לא יודע אם הם ישרדו שם בחוץ,‬
‫אבל לפחות הם היו מאושרים.‬
‫לא כולם יכולים להגיד זאת, נכון?‬
‫אתה חייב לעשות משהו נוסף.‬
‫- נתחי טונה‬ ‫דיג ואריזה באיים האזוריים -‬
‫לא יכולתי לעזוב בלי להתנצל בפניך.‬
‫אין לך על מה להתנצל, קרלוס.‬
‫אהבה היא לא חטא.‬
‫אתה צודק.‬
‫זה לא חטא, אבל...‬
‫למדתי שמה שאנחנו רוצים לא תמיד טוב לנו.‬
‫בפעם האחרונה שרציתי משהו,‬ ‫הגעת לבית החולים.‬
‫אבל אלוהים לא נטש אותי.‬
‫הרגשות שלי כלפיך עובדים טוב יותר ככה.‬
‫עם זה בינינו.‬
‫הכנסייה סגורה.‬
‫אל תזוז! תישאר למטה!‬
‫אל תזוז! למטה!‬
‫שקט!‬
‫איפה ההומו?‬
‫אני לא מבין.‬
‫מה זה "הומו" בפורטוגזית?‬ ‫-מאיפה לי לדעת?‬
‫לא היית בכלא?‬ ‫-אז מה?‬
‫אין הומואים בכלא הפורטוגלי?‬ ‫-אין לי מושג!‬
‫איפה ההומו?‬
‫אני לא מבין.‬
‫איפה המתרומם?‬
‫אימא שלך מתרוממת, חתיכת חרא!‬
‫אל תזוז!‬
‫מה?‬
‫משטרה! עצור!‬ ‫-תסתובב.‬
‫ידיים מאחורי הגב!‬
‫לא תמצאי כלום.‬
‫אולי אתה חושב שקוד שתיקה הוא רעיון רומנטי.‬
‫אבל תגיד לי,‬
‫מה הרווחת מכך שהגנת על פליסיאנו?‬
‫מלבד שבע שנות מאסר וגירוש חזרה לחור הזה.‬
‫אסביר את מצבך לתובע הציבורי‬ ‫ואבקש עונש מופחת.‬
‫למה שלא תשתף איתי פעולה?‬
‫לא תמצאי כלום.‬
‫ככל שאדוארדו יישאר בחיים האלה,‬ ‫כך מצבו יהיה יותר גרוע.‬
‫יום אחד הוא יהיה בנעליים שלך.‬
‫או מת בתעלה עם כדור בראש. אתה רוצה את זה?‬
‫דבר עם אדוארדו.‬
‫תגיד לו לבוא לכאן מרצונו.‬
‫לא תמצאי כלום.‬
‫לצערך הרב, אני כן אמצא.‬
‫אני אמצא בדיוק את מה שאני מחפשת.‬
‫סילביה, אנחנו עוזבים.‬
‫קדימה! שמעת אותי?‬ ‫-למה?‬
‫איפה קרליניוס?‬ ‫תביאי את החפצים של דודי ואת הכסף.‬
‫תגיד לי מה קורה.‬ ‫-לא. עדיף שתדעי כמה שפחות.‬
‫לעזאזל! "לכי תביאי את הבגדים ואת הכסף."‬
‫"קדימה!" מה אני, המשרתת שלך?‬
‫אני מתפרנס,‬ ‫אבל לך רק אכפת מהחרא הזה עכשיו.‬
‫יש שמסניפים, ויש שסוחרים. זה אותו החרא.‬
‫מה זה אומר?‬ ‫את מעדיפה להיות תקועה בחנות הווידאו?‬
‫להיות שיכורה כמו אימא שלך?‬
‫סילביה, תקשיבי לי.‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫תקשיבי.‬ ‫-אל תיגע בי!‬
‫אנחנו נוסעים לאמריקה.‬
‫אני זקוק לעזרתך. בבקשה.‬
‫אנחנו חייבים להסתלק מכאן.‬
‫יש כאן רק אנשים שיכולים לפגוע בי.‬
‫תעשי את זה בשבילי. בבקשה.‬
‫בשבילך?‬
‫חשבתי שאתה עושה את זה כדי לרפא את אבא שלך.‬
‫בשביל החברים שלך.‬
‫בשבילנו, לוזרים מראבו דה פייש!‬ ‫-ברור שכן.‬
‫אבל המצב הסתבך.‬
‫הלו?‬
‫אני מצטער, אדוארדו.‬
‫אני מצטער!‬
‫אני רוצה את מה ששייך לי מחר.‬
‫מספיק עם השטויות.‬
‫אל תגרום לי לעשות לחבר שלך‬ ‫מה שעשיתי לאבא שלך.‬
‫אחזיר לך הכול, אני מבטיח, אבל בבקשה,‬
‫בבקשה, אני מתחנן. אל תפגע בחבר שלי...‬
‫חרא! לעזאזל עם זה!‬
‫מה זה? מה קרה?‬
‫אני חייב לעזור לקרליניוס.‬ ‫-מה קרה לקרליניוס? אדוארדו!‬
‫סילביה, לכי להכין הכול,‬ ‫ולכי למקום המפגש עם סקיי.‬
‫אנחנו עוזבים עכשיו.‬
‫אני מזהיר אותך. אני שונא פרידות.‬
‫מי לא?‬
‫מה תעשי בליסבון?‬
‫אתגרש.‬
‫אני מצטער.‬
‫למה אתה מצטער?‬
‫שמעת פעם‬ ‫על אנשים בנישואים נהדרים שמתגרשים?‬
‫זה עדיין עצוב. זה תמיד הסוף של משהו.‬
‫ותחילתו של משהו אחר.‬
‫נישואים אומללים זה עצוב יותר, לא?‬
‫תודה על הכול, פרנסיסקו.‬
‫לכן אנשיי לא מצאו אותך.‬
‫אני מתנצל שהגעתי לכאן.‬ ‫אבל לא הייתה דרך אחרת.‬
‫מובן שהייתה. יכולת להסגיר את עצמך.‬
‫על הברכיים. ידיים על הראש.‬
‫אם תעצרי אותי עכשיו,‬
‫לא תמצאי את האנשים שהתחילו את כל זה.‬
‫הבעלים האמיתיים של הסמים.‬
‫זו לא הסיבה שבאת לאיים האזורים?‬
‫כל כך הרבה כנות שקשה לי להאמין.‬
‫זו לא כנות.‬
‫זה צדק.‬
‫הם הרגו את אבי.‬
‫יש דבר אחד שאני לא מבינה בך.‬
‫אחרי כל זה, אין לך חרטות?‬
‫יש הרבה דברים שלא הייתי עושה שוב.‬
‫אבל בעיקר אני מתחרט על הדברים שלא עשיתי.‬
‫אני יודעת שמעולם לא חיבבת אותי,‬ ‫אפילו לא מכוסה ברוטב דגים.‬
‫אבל היה קשה לנו להיות החברות הכי טובות.‬
‫אבא שלך היה מזדיין.‬
‫אבל הוא היה המזדיין שלי.‬
‫בכל אופן, הוא היה גם שלך.‬
‫תמיד ידעתי שזה ייגמר ברע.‬
‫אני לא מתלוננת.‬
‫אבא שלך תמיד נתן לי את הטוב מהכול.‬
‫הייתה תקופה שחשבתי...‬
‫שיום אחד הוא ישתנה.‬
‫אולי יפסיק עם העסקים המפוקפקים.‬
‫אבל ארודה הוא ארודה.‬
‫ואף אישה או בת לעולם לא ישנו אותו.‬
‫זה לא גמור.‬
‫כשאת עם מישהו כמו ארודה,‬
‫שום דבר לא נגמר.‬
‫מה קרה?‬ ‫-שום דבר.‬
‫אני לא מרגישה טוב.‬
‫לעזאזל! אאוץ'!‬
‫מה זה היה לעזאזל?‬
‫ידעתי. חשבתי שהעטינים שלך נראים נפוחים.‬
‫את לא מרגישה טוב כי את בהיריון.‬
‫קרליניוס!‬
‫תראה לי את ידיך.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫הסמים שלך.‬
‫השאר בוואן.‬
‫סמוך עליי.‬
‫לסמוך עליך?‬
‫חתיכת חרא.‬
‫אבא שלך בטח בך.‬
‫המפתח של הוואן.‬ ‫-לא.‬
‫קודם החבר שלי.‬
‫אתה לא לומד, נכון?‬
‫לא!‬
‫לא, בבקשה!‬ ‫-אני אגיד לך משהו.‬
‫בחיים האמיתיים, אין דבר כזה ארוחה בחינם.‬
‫תן לי את המפתח המזוין.‬ ‫-הוא כאן.‬
‫המשטרה, מונטי! רוץ!‬
‫בונינו, אל תגרום לי לירות בך.‬
‫בסדר, עצור פה.‬
‫תפתח את היד.‬
‫פרנסיסקו, אתה בסדר?‬
‫מהר! תזמינו אמבולנס.‬
‫זה כלום, בלשית.‬
‫פרנסיסקו?‬
‫פרנסיסקו!‬
‫היו לי פציעות קשות יותר ממשחק קטרגל.‬
‫בן זונה מזדיין!‬
‫אדוארדו.‬
‫זו לא אמריקה. הבטחת לקחת אותי לאמריקה.‬
‫אני יודע. זאת הכוונה שלי.‬
‫איפה סילביה?‬
‫סילביה מחכה לנו ברציפים, קרליניוס.‬
‫אנחנו עוצרים רק באמריקה, קרליניוס!‬
‫סילביה!‬
‫אנחנו צריכים לחכות לה.‬
‫סילביה!‬ ‫-אדוארדו.‬
‫היא לא באה.‬
‫היא לא? אני אביא אותה, נכון?‬
‫לא.‬
‫זה לא כי היא לא יכולה.‬
‫היא לא רוצה.‬
‫ואיך אתה יודע את זה?‬
‫אני פשוט יודע.‬
‫עמוק בפנים, גם אתה יודע.‬
‫לעזאזל!‬ ‫-בוא.‬
‫ממזרים ארורים!‬
‫לעזאזל.‬
‫אני לא רוצה למות בבגדים האלה.‬
‫אף אחד לא ימות.‬
‫שמעת אותי?‬
‫אף אחד לא ימות היום.‬
‫מלו.‬
‫אמרתי לה שהם לא ימצאו כלום.‬
‫אז,‬
‫אני מניחה שזו פרידה.‬
‫הנה.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫זכרת.‬
‫אני אף פעם לא שוכח.‬
‫אחד עשר בספטמבר.‬
‫אני מצטער.‬
‫לא.‬
‫אני זה שצריך להתנצל על הכול.‬
‫אל תדאג.‬
‫אחרי הכול, אנחנו בדרך לאמריקה, נכון?‬
‫כל כך הרבה אנשים ישמחו להיות בנעלינו.‬
‫- אין יותר קנייה בקרדיט -‬
‫האיים האזוריים.‬
‫הסטייק הכי טוב באירופה.‬
‫זין על החיים שלי!‬
‫- הגאות והשפל -‬
‫תרגום כתוביות: דנית רון בורנשטיין‬