VÍTR DO PLACHET
FELICIANO TUŇÁKOVÉ FILETY
Co?
Ten smrad.
Ty že jseš rybář? Policejní psi ryby nesnášejí.
Nenuť mě zvednout se a jít si pro tebe. Slyšíš?
Musím jít. Ještě zavolám.
Joe.
Pojď dál. Posaď se.
Ta je na mě moc měkká. Ty si sedni, Eduardo.
Udělal jsem vše, cos chtěl.
A to ostatní?
Dobře. Můžeš nás tu chvíli nechat?
Jasně.
Buďte tu jako doma.
Fakt je to dobrej nápad?
Tuňákový konzervy?
Určitě je to děsnej nápad, ale máš lepší?
Jak jsi přemluvil Feliciana, aby do toho šel?
Jestli je jeho ošklivý jméno na těch plechovkách, dluží mi to.
Teď poslouchej.
Loď propluje kolem pobřeží.
Domluvil jsem to s kapitánem.
Ale nebudou na tebe čekat. Nezpomalí.
Takže máš jen jeden pokus, jasný?
Když všechno půjde hladce,
dostaneš se do Ameriky postaru.
Tady máš předplacenej mobil.
Kdybys se mnou chtěl mluvit.
Strejdo Joe,
pořád nevím, proč mi takhle pomáháš.
Nenech se mýlit.
Nejsem žádná charita.
Tohle je investice.
My dva jsme stejný, víš? Jo.
Pořád v pohybu jako žraloci, jinak bysme umřeli.
Hej! Ještě něco. Otevři šuplík.
To máš dárek k promoci.
Teď jseš oficiálně podnikatel na cestě do Ameriky.
Malá ryba
v obrovským rybníku.
Eduardo Melo, rybář, zmizel z Rabo de Peixe.
Tenhle taky, Arruda.
Jeho řidič spadl z majáku, kde jsme našli stopy po přestřelce.
V tomtéž týdnu Rafael, Eduardův nejlepší přítel,
zmizel beze stopy,
a otec podezřelého byl nalezen mrtvý, zastřelený světlicí.
Vše souvisí s Eduardem.
Případ létajícího řidiče
a slepce, co uviděl světlo, než natáhl ráfy.
Haló?
Něco nového o Boninovi, inspektore Banho?
Vlastně...
Rozumím.
Pro vás, inspektorko. Ředitel z Lisabonu.
Ano, pane řediteli.
Pánové, tady máme dalšího žolíka do týhle party magorů.
PASTA ALLA POMPINO
Jistě.
Nemusíte to opakovat. Chápu.
Boninův vzkaz na rozloučenou, než utekl z vězení.
Málem mě z tebe klepla pepka. Myslel jsem, že už tě nikdy neuvidím.
Nesu ti, co ti patří.
Vem si to, prosím.
Pamatuješ, když jsme byli ve škole a já si zapomněl svačinu?
Vždycky ses se mnou rozdělil.
Ale tohle není svačina.
Jak říká Sandrinho,
ten život nebyl pro mě.
Tak to dej někomu potřebnýmu.
Víš, že v Rabo de Peixe potřebuje pomoc hodně lidí.
Škoda že si nás nemůžeš poslechnout.
Koukal bys, jak jsme se zlepšili.
Á, pán je teď nóbl!
Zavolej, kdybys něco potřeboval. Cokoli.
Vždycky pomůžu.
Tak běž.
Můžeme?
Potřebuju pomoc. Nejde o mě. Jde o kluka.
Ne, já tu zůstanu.
Ještě tady mám něco na práci.
Díky, Joe.
Nemám ti co dát.
Tohle je tvoje dědictví.
Je to tvůj rodný list.
Vezmi si ho, až pojedeš do Ameriky.
Tati, ale já...
Copak jsi nechtěl vždycky do Ameriky? Tak jeď.
Ale o jedno tě prosím.
- Nikdy nezapomeň, odkud pocházíš. - To se neboj.
Ale dokud žiješ, jseš můj táta a já jsem tvůj syn,
ty to musíš mít u sebe, ne já.
Ten chudák nemá ani náhrobek.
Co jsi otci řekl naposledy, Eduardo?
Co jsem mu řekla já, vím přesně.
Byli jsme u vás v kuchyni, řekla jsem: „Pane Jeremiasi.
Vysvětlete synovi, že bez kajícnosti není rozhřešení.“
Teď už je možná pozdě, Eduardo.
Tak pojď. Ať tvoji kamarádi nečekají.
- Chci si zavolat. - Zavolat?
Moc se koukáš na filmy.
Uklidni se. My tě nezatýkáme.
Zatím.
Eduardo. Běž přede mnou.
No tak.
Už dlouho jsem právník vašeho strýce.
Bude to dobré. Nebojte se.
Začneme?
Na konci světa není moc co na práci.
- Bavili jsme se. - Kurva!
Chodili na ryby.
Skvěle.
A taky na lov.
Strejda má políčko. Sázeli jsme brambory.
Brambory uprostřed léta?
Ten sráč je těžkej!
A zdobili jste stromeček?
Co jste tam dělali?
Rybařili.
Cos chytila?
Makrely na udičku. A já jsem chytil tuňáka.
Ale byl malej.
- Jak jste se tam dostali? - Autobusem.
- Jeli jsme busem. - Autobusem.
- Tam... - A zpátky.
- A pak pěšky. - Nech mě hádat.
Tam a zpátky.
Přesně tak.
- Máš ještě jízdenky? - Nemám.
Lístky jsem asi vyhodil.
Byl to vejlet jako každej jinej.
Pamatuješ si něco neobvyklého?
Ne, nic neobvyklýho si nepamatuju.
Ne, nic neobvyklýho.
Nic neobvyklýho.
Otec byl čerstvě po operaci, a ty ses rozhodl jet na dovolenou?
Táta byl konečně zdravej.
Ne na dlouho. Že, Eduardo?
Jak dlouho jste byli spolu?
Od patnácti.
Ale skončilo to.
Protože ses předávkovala kokainem?
Po dlouhém vztahu Rafael zmizí, a ty jedeš na výlet s jeho kamarádem?
Přestěhuješ se k tátovi, on zmizí, a ty?
Opaluješ se.
Tátův řidič spadne z majáku a natáhne brka.
A kde jsi ty? Na prázdninách.
Lenošíš si a zašíváš se na místě, kde tě nikdo nenajde.
- Práce ve videopůjčovně musí být únavná. - Určitě.
- Tam je to dřina.
Jsem unavený, jen na to myslím.
Asi to nebylo lehký.
Děti ve škole na tebe byly zlý, viď?
Jak ti říkaly?
Buzíku? Teplouši?
Bukvice?
Jsem z Rabo de Peixe.
Vážně si myslíš, že neumím polykat urážky?
Víš, co si myslím já, Carlosi?
Kamarádi tě svedli na scestí. Chtěl jsi jim pomoct.
Protože jsi fakt hodnej kluk. Ale nemusíš si zničit život.
Můžeme tě ochránit.
- Ochránit mě? - Před kým?
Před těmi hajzly, co ti zabili tátu.
Namočil ses do pěknýho průšvihu, co?
A pak už to nešlo vzít zpátky.
Když ses vrátil do Rabo de Peixe, táta už byl na hřbitově.
Ani ses s ním nemohl rozloučit.
Neviděl jsi, co mu udělali.
Musí být těžký vědět, že táta zemřel kvůli tobě.
Myslíte, inspektorko?
Já nevím. Koukněte na něj.
Je tak sebejistý!
Umí svou historku nazpaměť.
Můj klient sem přišel spolupracovat při vyšetřování.
Ne dát se ponižovat. Jestli nezměníte přístup...
- Ani stopa lítosti. - Nemáte právo mluvit o mým tátovi.
V Rabo de Peixe jsme při narození poznamenaný, ale to vy nepochopíte.
Jasně, smíme rybařit.
Dřít do úmoru, abyste vy měli čerstvý ryby každej den.
Ale chtít víc, to už bysme si moc vyskakovali, co?
Ale proč?
Proč mám bejt celej život chudák?
Říkáš to hezky, ale odskákal to tvůj táta, nebo ne?
Chápu, co chceš říct.
Chápu, že chceš lepší život.
Ale jednomu nerozumím.
Proč ses mě nikdy nezeptal, co vím o tom, kdo ti zabil tátu.
A jestli tohle není důkaz viny,
tak já už nevím, co je.
Ale já ano, inspektorko. Věcné důkazy.
A proti mému klientovi žádné důkazy nemáte.
Jen provokace a neúctu.
Jdeme, Eduardo.
Sbohem.
Visí na vlásku.
Ještě jednou ho zmáčknu, než odjedu.
Ale víš to jistě?
Carlinhose znám odmalička.
Chyť jednoho, máš všechny.
A kde je?
Asi vím.
Máš to, co jsem chtěl?
Taky budu potřebovat auto.
- Chceš auto? - Jo.
Seženu ho.
Dorazil spis Eduardova strýce z USA.
„Bombař Joe“, expert na výbušniny usvědčený z vyloupení obrněného vozidla.
Zatím nic divnýho. Ale kdo byl další podezřelý?
Feliciano Carrilho, co má konzervárnu.
Patří mu dům, kde Joe bydlí od své deportace na Azory.
Feliciano a Joe jsou staří přátelé.
Policie ho nikdy nemohla najít.
Ale Feliciano je nyní úspěšný a vážený podnikatel.
Má nejlepší azorský tuňáky.
V konzervě?
Určitě tě nesledovali?
Určitě.
Ale ta inspektorka z pevniny se do nás zakousla a nepustí.
Strejdo Joe, měli bysme všechno odpískat.
Naopak. Buď teď, nebo nikdy.
Zodpovídám za Sílviu a Carlinhose.
Co když se jim něco stane?
No,
kdybys nešel na hřbitov, nebyl bys v tomhle průseru.
Tak mě poslouchej a drž se plánu.
Hele, vím, že jsem to posral, jasný?
Snažím se to nějak napravit, chápeš?
Teď je čas dokázat si, že máš na víc než na tuhle díru.
- Drž se plánu. - Strejdo Joe.
Musíme tu zůstat.
Aspoň zatím, jo?
Víš, kdo tu zůstal?
Tvoje máma. A jak to s ní dopadlo.
- Tohle s ní nemá nic společnýho. - Ale má!
Její smrtí se trápím celý ty roky.
Když byla nemocná, co jsem udělal?
Odešel jsem.
Měl jsem ji vzít do Ameriky.
Byla to má povinnost.
Moje sestra.
Neměl jsem ji tu nechat. A tebe taky ne.
Měl jsem tátu.
Teď už ho nemáš.
Ale máš mě, kluku.
Chtěl jsi vědět, proč ti pomáhám.
Už to víš.
Nemohl jsem zachránit tvou mámu.
Musím zachránit tebe.
Musím tě zachránit.
V Americe budu svobodnej.
Budu sám sebou.
Jsi ten nejsvobodnější člověk, co znám.
Můžeš bejt Carlinhos tady nebo ve Fall River. Kde chceš.
A co ty?
Čím budeš?
Nevím.
Vždycky jsem chtěla bejt někdo jinej někde jinde.
A když to má přijít, bude mi tohle chybět, představ si.
Někdy mám pocit, že mám v žilách jed, ne krev.
A každej den mě ten jed o něco víc zabíjí.
Možná je Amerika lék.
Ať se stane cokoli, vy zůstanete tady.
Myslíš, že Amerika je lék?
Možná je to jen jinej jed.
Je to velmi naléhavé.
Ano, ale jak vidíte ze spisu, je to otázka hodin.
Když si nepospíšíme...
- Počkám. - Mám svolat sledovací týmy?
Už žádný sledování. Jdeme na to. Dnes je dostaneme.
Nechci vám do toho mluvit. Vím, že to chcete vyřešit...
Ano, pane.
Moc vám děkuji, pane. Máme povolení k prohlídce.
Sežeň celou jednotku.
Nevím, jestli venku přežijou,
ale aspoň byly šťastný.
To nemůže říct každej, ne?
Musíš udělat ještě něco.
TUŇÁKOVÉ FILETY ULOVENO A BALENO NA AZORÁCH
Nemohl jsem odejít bez omluvy.
Nemáš se za co omlouvat, Carlosi.
Láska není hřích.
Máte pravdu.
Není to hřích, ale...
Zjistil jsem, že to, co chceme, pro nás není vždy dobrý.
Když jsem naposledy něco chtěl, skončil jste ve špitálu.
Ale Bůh mě neopustil.
To, co k vám cítím, funguje líp takhle.
S tímhle mezi námi.
Kostel je zavřený.
Ani hnout! Nezvedej se!
Ani hnout! K zemi!
Ticho!
Kde je ten hulibrk?
Já nerozumím.
- Jak je „buzna“ portugalsky? - Co já vím?
- Nebyl jsi v base? - No a co?
- V Portugalsku nemají v base buzíky? - Nemám tušení!
Kde je ten teplouš?
Nerozumím vám.
Kde je ten finocchio?
Tvoje máma je finocchio, ty sráči!
Ani se nehni!
Co?
- Policie! Stát! - Otoč se!
Ruce za záda!
Nic nenajdete.
Možná vám mlčení připadá romantický.
Ale řekněte mi,
co jste získal ochranou Feliciana?
Kromě sedmi let basy a deportace zpět do týhle bídy.
Vysvětlím vaši situaci prokurátorovi a požádám o snížený trest.
Nechcete spolupracovat?
Nic nenajdete.
Čím déle v tomhle Eduardo zůstane, tím hůř to s ním dopadne.
Jednou půjde ve vašich stopách.
Nebo skončí v příkopu s kulkou v hlavě. To chcete?
Promluvte s ním.
Ať sem přijde dobrovolně.
Nenajdete ani hovno.
Bohužel pro vás, najdu.
Najdu přesně to, co hledám.
Sílvio, odjíždíme.
- Jdeme! Slyšíš? - Proč?
Kde je Carlinhos? Vezmi strejdovy věci a prachy.
- Řekni mi, co se děje. - Ne. Čím míň víš, tím líp.
Sakra! „Vezmi věci a prachy.
Jdeme!“ Co jsem, tvoje služka?
Vydělávám, abysme přežili, ale tebe zajímá jen tohle.
Někdo šňupe, někdo dealuje. No a?
Co to znamená? Chceš radši trčet ve videopůjčovně?
Bejt opilá troska jako máma?
- Sílvio, poslouchej mě. - Pusť mě!
- Poslouchej. - Nesahej na mě!
Jedeme do Ameriky.
Potřebuju tvou pomoc. Prosím.
Musíme odsud vypadnout.
Tady jsou jen lidi, co mi ublíží. Udělej to pro mě. Prosím.
Pro tebe?
Myslela jsem, že to děláš, abys vyléčil tátu.
Pro přátele.
- Pro nás, ubožáky z Rabo de Peixe! - Taky jo.
Ale zvrtlo se to.
Haló?
Promiň, Eduardo.
Promiň!
Zítra chci, co je moje.
Už žádný kecy.
Jinak tvůj kamarád dopadne jako tvůj táta.
Všechno vám vrátím, slibuju,
ale prosím, prosím. Neubližujte kamarádovi...
Kurva! Do prdele!
Co je? Co se stalo?
- Musím Carlinhosovi pomoct. - Co s ním je? Eduardo!
Sílvio, všechno připrav, vezmi Sky a jdi na domluvený místo.
Okamžitě odjíždíme.
Varuju vás. Nemám rád loučení.
To nikdo.
Co vás čeká v Lisabonu?
Rozvod.
To mě mrzí.
Proč by mělo?
Slyšel jsi někdy o rozvodu lidí v úžasným manželství?
I tak je to smutný. Vždycky tím něco končí.
A něco jinýho začíná.
Nešťastný manželství je smutnější, ne?
Díky za vše, Francisco.
Proto tě moji lidi nemohli najít.
Omlouvám se, že jsem přišel. Ale jinak to nešlo.
Ale šlo. Mohl ses přiznat na stanici.
Na kolena. Ruce za hlavu.
Jestli mě teď zatknete,
nenajdete lidi, co to všechno začali.
Skutečný majitele drog.
- Nepřijela jste na Azory kvůli tomu? - Takový poctivosti těžko uvěřit.
Není to poctivost.
Je to spravedlnost.
Zabili mi tátu.
Jednu věc na tobě nechápu.
Po tom všem ničeho nelituješ?
Spoustu věcí bych podruhý neudělal.
Ale nejvíc lituju toho, co jsem udělat měl.
Vím, žes mě měla ráda jako osinu v zadku.
Ale bylo by těžký se kamarádit.
Tvůj táta byl hajzl.
Ale byl můj.
Každopádně byl taky tvůj.
Já věděla, že to špatně skončí.
Nestěžuju si.
Tvůj táta mi vždycky dal ze všeho to nejlepší.
Kdysi jsem si myslela...
že se jednou změní.
Že nechá těch svejch kšeftů.
Ale Arruda je Arruda.
A žádná manželka ani dcera ho nikdy nezmění.
Není dokončený.
S chlapem, jako byl Arruda,
nikdy nic nedokončíš.
- Co se děje? - Nic.
Není mi dobře.
Co blbneš? Au!
Co to vyvádíš?
No jasně. Říkala jsem si, že máš nalitý prsa.
Není ti dobře, protože jseš těhotná.
Carlinhosi!
Ukaž mi ruce.
Co to sakra je?
Vaše drogy.
Zbytek je v dodávce.
Věřte mi.
Věřit ti?
Ty prolhanej sráči.
Tvůj otec ti věřil.
- Klíčky od dodávky. - Ne.
Napřed kamaráda.
Ty se nepoučíš, že ne?
Ne!
- Ne, prosím! - Něco ti řeknu.
V životě nic nedostaneš zadarmo.
- Dej mi ty klíčky. - Tady jsou.
Policie, Monti! Utíkej!
Bonino, nenuť mě tě zastřelit.
Tady se zastav.
Otevři ruku.
Francisco, jsi v pořádku?
Zavolejte sanitku.
To nic, inspektorko.
Francisco?
Francisco!
Už jsem měl horší zranění z futsalu.
Ten hajzl zkurvenej!
Eduardo.
Tohle není Amerika. Slíbil jsi, že mě vezmeš do Ameriky.
Já vím. Mám to v plánu.
Kde je Sílvia?
Sílvia na nás čeká v docích, Carlinhosi.
Zastavíme až v Americe, Carlinhosi!
Sílvio!
Musíme na ni počkat.
- Sílvio! - Eduardo.
Ona nepřijde.
Ne? Dojedu pro ni, jo?
Ne.
Ne že by nemohla.
Ona nechce.
Ale jak to víš?
Prostě vím.
A ty v hloubi duše taky.
- Kurva! - Pojď.
Zatracený parchanti!
Do prdele.
Nechci umřít v těchhle hadrech.
Nikdo neumře.
Slyšíš mě?
Dneska nikdo neumře.
Melo.
Říkal jsem jí, že nic nenajdou.
Takže
se asi rozloučíme.
Na.
Gratuluju k narozkám.
Vzpomněl sis.
Nikdy nezapomenu.
11. září.
Promiň.
Ne.
To já bych se měl za vše omluvit.
Nemusíš.
Nakonec přece jedeme do Ameriky, ne?
Co by za to jiný lidi dali.
NEPRODÁVÁME NA DLUH
Azory.
Nejlepší steaky v Evropě.
To mě poser!
VÍTR DO PLACHET
Překlad titulků: Markéta Demlová