DEN STÖRSTA FISKEN
FÄNGELSETRANSPORT
KRIMINALVÅRDEN I MASSACHUSETTS
Vart skickar de dig?
Georgien.
Landet, inte delstaten.
Lämnade du nån därhemma?
Min son och min fru.
Jag har en guldfisk i cellen.
Den heter Red. Jag fick inte ta den med mig.
Jämför du en löjlig fisk med min familj?
Självklart inte. Din fru och son klarar sig utan dig.
Men fisken, utan mig...
Den klarar sig knappast.
Ni har avtjänat sju års fängelsestraff för att ha använt sprängmedel i ett rån.
- Ja, herr domare. - Har ni något att säga?
Jag är rehabiliterad.
Jag har lärt mig läxan och kan uppriktigt säga att jag är en ny människa.
Citerar ni Nyckeln till frihet nu, mr Cunha?
- Det är en underbar film. - Ja, men han var oskyldig. Det är inte ni.
- Jag skickar hem er till ert land. - Det här är mitt land.
Ni föddes i Portugal, mr Cunha.
Ni är inflyttad hit och har begått brott här.
Och avtjänat mitt straff.
Jag var ett spädbarn när jag kom hit. Jag är amerikan.
Om ni skickar mig till Azorerna är det som ett livstidsstraff.
Nästa!
Eduardo! Kom hit.
Jag vill inte ha din tjejs smutsiga trosor här.
- Sílvia är inte min tjej. - Det här är ingen svinstia.
Och inget hotell. Och en sak till, den har flyttats sen i går.
Jag har inte rört nåt, Joe.
Jag varnar er. Ingen rör min harpun. Förstått?
Det låter som om du menade pitten.
Harpunen användes i en film som Orson Welles spelade in på Faial.
- Det menar du inte. - Jo, den heter Barbed Water.
Min farfar harpunerar en kaskelot i den. Den är en del av vår historia.
Från tiden då det fanns riktiga karlar på Azorerna.
De är inte mina.
Sorry.
För helvete.
Hördu, låt bli det där!
Han dör.
- Det är bara smulor. - Guldfiskar kan inte äta bröd.
De svullnar upp som en ballong och dör.
Gör rent här.
Följ med. Du ser ut att duga till att arbeta.
Jag duger till mer än så.
Städa upp här.
God korv, Joe. Var kommer den ifrån?
Jag gör egen korv med en speciell krydda.
Vad har du i som gör den så här god?
Hönsskit.
Gott, va?
Fy fan.
Amerika ligger ditåt.
Det är 1 900 sjömil till Boston.
Jag kan inte fatta att Rafael är borta.
- Och att min pappa... - Arruda är inte din pappa.
Han gjorde din mamma på smällen och har aldrig brytt sig om dig.
Han dör nog snart.
Har du tänkt på att du alltid söker efter lösningar?
Du vantrivs i Rabo de Peixe, så du vill till Amerika.
Arruda dödade Rafael, så nu ska Arruda dö.
Jag behöver inte lösningar, Rafael.
Jag behöver nån som lyssnar.
Rafael var inte bara din pojkvän.
Han var min bästa vän.
Jag glömmer honom aldrig.
Men vi måste gå vidare.
Alla hanterar smärta på olika sätt.
Tänk om knarket bara är en börda och ingen lösning.
Inspektören.
Det här kan förklara det som hände här.
Vi har funnit tomhylsor och blod uppe vid fyren.
- Några vittnen? - Nej, fyren är automatisk.
Ingen har bott här på många år. Närmsta hus ligger två kilometer bort.
Och du sa att det aldrig händer nåt i São Miguel.
Jag trodde att det var så.
Jag vill inte att du stannar här länge.
Jag har aldrig varit en bra barnvakt.
Jag vet inte vad du har hittat på, men jag vill inte ha problem.
Jag undrar en sak, Joe.
- Följer mamma med dig till Amerika? - In på rummet, Eduardo.
- Var inte så sträng mot grabben. - Det är min son.
Och min brorson.
Om du inte hade stuckit från Amerika
skulle min syster ha fått riktig läkarvård på ett riktigt sjukhus.
Jag stack inte. Jag hade min familj här. Men sånt vet du inget om.
Jag vill till Amerika.
Kan du hjälpa mig?
Du är besatt av Amerika. Tror du att du är ensam?
Miljontals idioter kommer dit varje dag för att söka lyckan.
Den amerikanska drömmen. Det vore skrattretande om det inte var så dumt.
Varför är det dumt? Du och pappa bodde ju där.
- Vad heter du i efternamn? - Melo.
Skäl nummer ett, ett portugisiskt namn.
- Du är längst ner i pyramiden. - Pyramiden?
Pyramiden av idioter som aldrig kommer att lyckas där.
Jag har alltid känt mig som amerikan, men enligt passet är jag portugis.
Det var kört redan från början.
Så vakna, för helvete.
Jävla fåglar...
Nej, nu jävlar.
Stick!
Är han död?
Är allt som det ska?
Flytta på er!
Undan!
Han är som han i The Matrix.
Jäklar!
NÖDRAKET
Då väntar jag på honom här.
Ja, oroa dig inte.
Hej då, älskling.
Vad gör du där?
Hördu...
Vill du ha en cigarett?
Du!
Säg inget till din mamma.
- Få tyst på ungen! - Han gråter för att du är hans pappa!
- Det är aldrig tyst här! - Nej, och du hjälper inte till!
Lugna ner er nu.
Vart ska du?
Mamma mia!
Spaghetti med musslor. Ljuvligt!
Du är fantastisk i köket. Helt fantastisk!
Stackars liten. Får jag?
Kom här, lilla vän. Gråt inte. Det är ingen fara.
Familjen är det viktigaste en man har.
Ser du, vad lugn han blev?
- Får jag vara din bestman? - Va?
Du har anförtrott dig åt mig i åratal. Förtjänar jag inte att bli bestman då?
Visa Rafael respekt.
Det har du gjort så länge han levde.
Det är för tidigt.
Hej. Vart ska du?
- Till stranden. - Okej.
Vänta inte för länge, bara.
Två gånger har Rafael lovat att ta med mig hit.
Han brydde sig aldrig om mina känslor.
Eller mina drömmar.
Jag var bara ett kuttersmycke.
Ingen annan tjej är lika fantastisk som du.
Du känner inte så många. Du har aldrig varit utanför Rabo de Peixe.
Och nu är jag den enda tjejen här.
Jag har sett många filmer.
Om jag nu är så fantastisk, varför har då ingen friat till mig?
Ni män är såna veklingar. Så är det bara.
Förlåt, Joe.
"A Change is Gonna Come".
- Den första låten jag lärde mig på piano. - En människorättskämpe här på ön...
Vissa lidanden är universella. De vet inga gränser.
Så är det.
- Och vilket är ditt lidande? - Som om ni bryr er.
- Låt mig gissa. Du är annorlunda. - Gör inte narr av mig.
Det gör jag inte.
Jag har varit med.
Jag växte upp på 60-talet, blev karl på 70-talet.
Jag satt på kåken i sju år.
Jag respekterar dig.
Vet du varför jag har harpunen här?
För att det är viktigt att veta vem man är, och vem man inte vill vara.
Så frågan är...
Ska vi bara sitta här som ett par slappkukar,
eller ska vi sätta på lite jävligt bra musik?
Vad skulle du säga om jag friade till dig nu?
Att du var galen.
Tredje gången gillt.
Så hon är din tjej ändå.
Än sen?
Kolla, Joe. Jag har fått napp.
Här.
Vem ska den här kunna mätta? Det här är meningslöst. För mycket jobb.
Min teknik är mycket effektivare.
- Har ni ketchup? - Vi äter inte sån skit.
Vad är ketchup, morbror Joe?
Nåt av det bästa som finns, men det fattar inte din pappa.
Får jag smaka ketchup, pappa?
Jag ska skicka hem det till dig från Amerika.
- Sätt inga griller i huvudet på honom. - Det är bara ketchup.
- Jag är en del av idiotpyramiden. - Det handlar inte om det.
Du har drömt om Amerika sen du var liten,
och jag tror att det är mitt fel.
Du skickade aldrig ketchupen.
Jag hamnade i fängelse. Jag fick andra prioriteringar.
Det är som din fisk Red, som har levt hela sitt liv i det där akvariet.
Och det är han nöjd med. Han är en guldfisk.
Om jag stannar här blir jag aldrig nåt annat än en fisk i ett akvarium.
I Amerika skulle du vara en liten fisk i en stor damm.
Här har Red åtminstone mat och husrum.
Jag vill inte hem igen.
Vill inte eller kan inte?
Du måste snart härifrån.
De kommer att komma efter det här. Det gör de alltid.
Jävlar, en kamel!
Allvarligt, det är en kamel.
Jag ser också en, med tio pucklar.
Han är så jävla stenad.
Akta dig, du kommer att bli vindögd om du fortsätter att spela Snake.
Så här?
Är jag inte söt?
Skicka vidare nu.
Visste ni att polisen kan hitta folk med hjälp av mobiltelefoner?
- Hur vet du det? - Jag har sett det på nyheterna.
Menar du allvar?
Farväl, lilla orm. Jag kommer att sakna dig.
Nu vet bara havet var vi är, för helvete!
Hallå! Här kommer jag med rejäla grejer.
Det här får man hår på bröstet av.
Hör på nu.
Vem har lust att spränga saker?
- Den är tyngre än Fafá de Beléms pattar. - Det vet jag inget om.
Vi drar ner den här.
Ta i!
Nu jävlar!
Iväg med den!
Du får den äran.
Grymt!
Hördu, ta det lugnt.
Vet du vad? Jag blir hungrig av att spränga saker.
- Så du vill inte gifta dig med mig? - Nej, aldrig.
- Ska vi vara ogifta i Amerika? - Okej.
Jag har alltid varit kär i dig. Det vet du, va?
Kärlek skapar bra musik.
Men den kan inte alltid föra två främmande världar samman.
Det kan man lugnt säga.
Vadå? Har du också blivit kär i en svart panter som är efterlyst av FBI?
Nej, bättre än så.
Nu blev jag nyfiken. Berätta.
Prästen i Rabo de Peixe.
Skratta inte åt min olycka!
- Varför "olycka"? - Han är ju präst.
Och jag är... som jag är.
Du sa själv att kärleken inte kan föra två skilda världar samman.
Vad vet jag om kärlek?
Jag bor ensam på en ö.
Mitt ute i ingenstans.
Det finns en mycket viktig sak som jag är säker på.
Men det är allt.
Jaså?
Joe?
Du sa att du är säker på en mycket viktig sak. Vad är det?
Det har jag glömt.
- Var är er son? - Det vet ni att jag inte säger.
Jag kunde låta dig leva.
Vilken far vill överleva sin egen son?
Jag är redo.
Jag också.
Jag hör ditt hjärta.
Men jag vet inte vad det säger.
Det säger samma sak som det har sagt i många år.
Jag pratar inte om oss.
Jag pratar om dig.
I skolan kallades du för "ubåten"
Som nåt positivt.
Men jag vet inte om det är positivt.
Det är som om du alltid gömmer dig, alltid är på flykt.
Som om du aldrig riktigt är här.
Fly inte nu.
Berätta nåt privat för mig.
Nåt som är sant.
Mamma.
Hon ville inte att jag skulle se henne sjuk.
Så jag gömde mig under hennes säng.
Det kändes som om jag kunde skydda henne där.
Natten när hon dog
sa hon till pappa att jag fick sova där, i deras säng.
Jag tänker fortfarande...
...att jag borde ha öppnat ögonen.
Jag borde ha sett på mamma.
En sista gång.
Kom och titta, inspektören.
Påkostat för en fiskare från Rabo de Peixe.
Ingen vet var Eduardo är. Vännerna är också försvunna.
De snörde väl på sig löparskorna.
Inspektör Banha kanske vet var vi kan hitta dem. Inte det?
Jag känner dem knappt.
Hör på, Bruna.
Jag kan nog köpa att du inte vet var de är.
Men jag tror att du vet mycket annat, och jag behöver din hjälp.
Med att gripa några ungdomar från Rabo de Peixe?
Jag ska säga er en sak som jag lärde mig när jag kom hit.
Hur vågar ni ta in min dotter?
- Vi pratar bara. - Nu är det färdigpratat.
Kom, Bruna.
Var är Francesco Bonino?
God morgon.
Hur kan du vara så pigg efter i går?
Jag är en karl.
Vet du vad som botar baksmälla? Stekt lever.
Jag svär vid mammas grav att jag aldrig ska dricka igen.
Det har jag hör förut. Kan du hämta posten åt mig?
Nummer 36.
Var är du, din odåga? Mitt hjärta tål inte mer.
Förlåt. Men oroa dig inte, allt är bra.
Jag ska drämma en undulat i nyllet på dig. Säg var du är, annars får fåglarna svälta.
Nåt fruktansvärt har hänt.
Eduardo.
Vi behöver prata.
- Jag måste till Rabo de Peixe. - Eduardo!
- Du kan inte vara där nu. - Jag måste begrava min far!
Jag fick inte begrava Rafael, men jag är här!
- Hon har rätt. - Det skulle förstöra vår plan.
Jag lovade din pappa att hjälpa dig.
Vilken plan?
Om Amerika. Ni ville väl dit?
- Det har du inte sagt. - Det spelar ingen roll nu!
Du måste härifrån om du nånsin ska kunna slappna av.
Din pappa dog inte av ålderdom.
Jag vet, och jag ska döda den jäveln som gjorde det.
- Eduardo! - Grabben!
Grabben!
Vart är du på väg?
Låt mig åka, för helvete!
Det är maffian.
Man dödar inte dem, de dödar en.
Jag ska hjälpa dig, men då får du lugna ner dig. Hör du det?
Duktig pojke.
Hej, små vänner.
Såja, var inte rädda.
Titta, vad gott.
Kom hit.
Jösses...
Kom och ät, lilla vän.
Jösses...
Här ska du få mat.
Här får du. Seså, ät nu.
Det har...
...aldrig slagit mig...
...att de här små fåglarna...
...skulle vara så mjuka.
Eduardo!
Hör du?
- Då har det börjat. - Vadå?
Täck över akvariet.
Vi kan lösa det här på två sätt.
Skynda dig.
Det ena är att ni ger mig det som är mitt, och vi går härifrån i lugn och ro.
Det andra...
- Ta det lugnt, gubbe. - Vem fan är du?
Det andra alternativet, din jävel.
Kolla, där är ju Onsdag.
Och jag ska ge dig ett tredje, ditt svin.
Ta med dina byrackor och försvinn. Knarket har aldrig varit ditt.
Din falska lilla rackare.
Du lurade mig allt.
Du har alltid varit svagast.
Rafael hade åtminstone stake.
- Du dödade honom, din jävel! - Nej, det gjorde du själv!
In!
Sätt fart!
Ner!
In, för helvete!
In med er!
För helvete!
In med er!
Sätt fart!
Gå in nu, för helvete!
Det jävla svinet!
Spring!
Helvete!
Säg var knarket är! Jag skjuter skallen av dig!
Säg var knarket är!
Ge fan i honom!
Akta dig för det där. Det är inget luftgevär.
- Försvinn! - Ta det lugnt.
Jag är obeväpnad. Kokainet var nära att döda dig.
Och vem tog hand om dig då?
Det var jag.
Din pappa. Berätta var knarket är nu, gumman.
Sen kan vi åka hem.
Jag är din pappa. Du är min dotter.
Vi kan förlåta varandra.
- Okej, Zinha? - Jag är inte din "Zinha"!
Förrädare! Ska du döda din egen far?!
Helvete!
Jävla förrädare! Helvete!
Helvete!
Jävlar...
Aj, för helvete...
Det var du eller han.
Skönt att det blev han.
Och nu?
Nu lever vi.
Det finns inga ursäkter för det jag gjorde.
Men rättvisa har skipats.
För Rafael och all skit som Arruda har gjort.
Ingen av oss har ett rent samvete.
Det var ingen som tvingade oss att ta knarket.
Eduardo...
Det finns alltid en annan väg.
Nej.
Inte alltid.
Ibland måste man smutsa ner händerna.
Det var inte bara Arruda som dog i dag.
Jag kommer att bära hans död med mig livet ut.
Jag vet.
Man ska inte låta döda ta med sig guld ner i graven. De behöver det inte.
Sånt lär man sig på kåken.
Jag borde skriva en lista åt dig. För du lär själv hamna där, eller dö.
Du sitter inte på kåken eller är död.
Det här är ett fängelse mitt i havet.
En gravplats för levande.
Men jag ska inte till nån gravplats.
Om vi håller oss till planen kommer allt att gå bra.
Och din tjej?
- Hon är inte min... - Och din tjej, för helvete?
Hon vill dumpa knarket och dra.
Det vore jävligt korkat.
Om du gör det blir ditt liv precis som din pappas.
Vad fan ska jag göra, då?
Jag fattar inte.
Åker jag blir jag som du, stannar jag blir jag som pappa... Vad är då rätt?
Det finns inget som är rätt.
Du kan vara i Rabo de Peixe, och alltid förbli en liten fisk i en liten damm.
Eller så kan du chansa, och riskera att åka fast eller dö.
Hör på...
Vi är av samma skrot och korn, du och jag.
Vi kom inte till världen för att leva tråkiga liv.
Det är det allt handlar om. Att bara leva, eller att våga och kanske dö.
Då vågar vi, för helvete.
Jag hjälper dig till Amerika. Men jag vill ha en andel.
Klart att du vill.
Undertexter: Martina Nordkvist