Hade vi lämnat honom på vägen skulle vi ha sluppit polisen.
Skit i polisen! Det här är värre än att köra på nån!
Det är Guds straff! Helvete!
- Tänk om det är en öppning. - Va?
Carlinhos sa väl att ägaren lär komma och leta efter knarket?
Ser han ut att kunna leta nu? För fan, Sílvia. Vi har dödat nån!
Såg du nåt övergångsställe? Nej, för det fanns inget!
Han glodde på mobiljäveln och hoppade ut i vägen...
Håll käften, båda två! Vad vill ni göra?
Berätta för polisen att vi dödat nån och har liket bland en massa kokain?
- Jag kan inte åka in, jag är ju känd. - Ingen kommer att få veta nåt, Rafael.
- Jag vill inte hamna i helvetet. - Du ska inte till helvetet, Rafael.
Du ska inte till helvetet. Lyssna nu. Det här är inte ditt fel.
Jag behöver dig mer än nånsin nu.
Jag vill inte hamna i helvetet. Fy fan.
Du ska inte dit! Säg inte så mer! Okej?
Vi styckar honom och ger honom till hajarna.
Jag kan fan inte!
Helvete.
Kom igen...
Kom igen nu.
Jävla skit...
Jävla skit!
Helvete.
Nej! Sluta!
- Det finns ett annat sätt. - Va?
- Frysjäveln sjunker ju inte. - Jag vet.
Nu tar vi jäveln på bar gärning.
Vad är det?
Ner!
Ner på marken!
Lägg dig ner!
Stilla!
- Ner på marken! - Okej, lugn.
- Ner! - Jag fattar. Lugn.
Kom igen!
- Här är jag, pappa. - Var har du varit?
Nu är jag här.
Det här är berättelsen om en hoppfull kille
på en fullkomligt hopplös plats.
Och det borde jag veta.
Jag är härifrån, precis som Eduardo.
DEN STÖRSTA FISKEN
Här har du att vissla i.
Här, senhor Arruda. Jag hittar inget mer.
Ta en glass, du.
Får jag ta två?
En glass per kaka. Och det är hål i det här,
så du ska vara glad att du inte får stryk.
Hon är helt förändrad, fader.
Som besatt av djävulen.
Jag känner inte igen min Sílvia.
Jag tog med allt jag hittade. Jag vill inte ha det hemma.
Här. Jag lämnar det till er.
Gå i frid.
- Gud vakar över er och er dotter. - Gud?
Gud gör sig sällan påmind här i trakten. Så är det bara.
Allt sker av en anledning, Eduardo. Gud har en plan för oss alla.
Även för syndare?
Det är mänskligt att synda.
Men att förlåta är gudomligt.
Allt som sker, såväl gott som ont, sker av Guds vilja.
Hans nåd är oändlig.
Tack, fader.
Det var det jag ville höra.
Gud, djävulen... Eller Musse Pigg, vem bryr sig?
Om du alltid haft livet emot dig och plötsligt får 397 kilo kokain i knäet,
lämnar du tillbaka det då?
Eduardo visste att han behövde gripa möjligheten.
De andra hade inte samma överlevnadsinstinkt.
Vissa försökte fly undan skuldkänslorna.
Andra försökte dämpa den.
Skulle det kännas?
Det kan du tro.
Eduardo visste att han behövde sänka skuldkänslorna där ingen skulle hitta dem.
Vad är det, Rafael?
- Vad fan tror du? - Det var en olycka.
Det var inte vårt fel.
Han kastade sig mot bilen. Han tog livet av sig. Okej?
Hans familj i Italien vet ingenting.
- Jag har mardrömmar om det här varje natt. - Jag också, men du...
Vill du hellre drömma mardrömmar i fängelset?
Lita på mig.
Gör du det?
Lita på mig, för helvete! Okej?
Okej? Kom igen, nu kör vi.
Kom igen, Sílvia. Nu kör vi.
Då så.
Nu när bilen sjunker
tar den med sig allt som hände den kvällen.
Vi ska aldrig mer prata om det.
Okej?
Francesco Bonino har gripits av polis.
Poliskällor uppger att man har tagit hjälp från fastlandet
och att fler gängmedlemmar snart kan gripas.
Ska vi till kaféet?
- Jag har annat att göra. - Annat?
Tjejgrejer. Klarar du dig inte ensam en stund?
- Har du också annat att göra? - Ja.
Och du ska följa med.
Grymt, va?
Du är bäst, stjärnan.
Vill du ha två kilo så blir det 20 000 euro.
Tror ni att jag är nån jävla idiot?
Ni vet mycket väl att det inte råder nån brist här på italiensk snö.
Lugna ner dig, för helvete. Du kan få rabatt.
- 1 000 euro, så får du allt. - 1 000?
- Du sa att han var smart. - Det är han.
- För helvete! - 100 euro! Blir det bra?
- Du får allt för 100 euro. - Varför sa du inte det direkt, kompis?
Okej?
- Vi ses, Eduardo. - Hälsa Carina.
Eduardo höll på att lära sig grunderna om tillgång och efterfrågan.
Det finanssnubbarna kallar för "en obalanserad marknad".
Som det klassiska lemonadexemplet.
När bara en flicka säljer, är lemonaden dyr.
Men så tänker hennes kompis: "Vilken bra idé!"
Och då sjunker priset, tills det inte är värt ett skit.
Så fungerar det med lemonad
och likadant med världens dyraste och mest beroendeframkallande pulver.
Jag fixar inte det här.
Ta det lugnt, tjejen.
Jag lär behöva nåt starkare.
Vill du ha?
Då så, då kör vi.
Rappa på, Bruna. Kom igen.
Kom igen.
- På med jackan. - På med den.
Ta det bara lugnt.
Slappna av.
Vänta, ta det lugnt.
Så där. Vrid lite på huvudet. Så ja.
- Vart ska jag titta? - Mot havet. Nu kör vi.
Dra ner kjolen lite. Så ja.
Visa bara lite hud, inte trosorna.
Som om du inte hade några trosor. Det föreställer jag mig.
Så ja.
Första gången jag tog kokain var på en Springsteenkonsert.
Det var 1989.
I Berlin.
Jag lättade från marken och har inte landat sen dess.
Jag har aldrig landat.
Var fick du det här ifrån?
Rabo de Peixe, men det är lugnt.
Jag vill köpa allt du har.
Allt du har.
Du kommer att bli en rik jävel.
Rik som fan!
Mina damer och herrar, vi har lite turbulens framför oss.
Sätt er på era platser och spänn fast säkerhetsbältena.
Det är de första tre minuterna.
94 % av alla flygplanskrascher sker under de första tre minuterna.
Det är större risk att bli uppäten av en haj eller dö av en giftig insekt.
Du vet mycket, du.
Det är inget jämfört med hjärtsjukdom och cancer.
En av sju dör av det.
En av sju!
Är han din pappa?
Är han det?
En, två,
tre, fyra, fem,
sex, sju.
- Jag sköter snacket. - Visst.
God kväll, grabbar!
Kolla vem som kommer!
Flytta på dig.
- Kom och sätt dig. Hur är läget? - Läget?
Hur är det med dig, Onsdag?
Onsdag?
Du står mittemellan. Kom in eller stick. Kom hit, för fan.
Hörni, grabbar.
Nu när alla är här vill jag ta tillfället i akt...
Tack för att ni kom, förresten.
Vad händer när vi får massor av fisk i näten?
- Priserna sjunker. - Exakt. Mycket bra.
Och vad händer när vi får tag på massor av kola?
Då blir vi helt jävla väck.
Hördu...
Gatorna är täckta av snö nu för tiden, inte sant?
En massa små duvor som går runt och pickar på allt
och drar obehindrat till sig uppmärksamhet.
Och vilka är det som älskar duvor?
Tanter.
Nej, fan, det är snuten.
De bryr sig inte om Rabo de Peixe.
Där har vi det. Onsdag har helt rätt. Polisen bryr sig inte om Rabo de Peixe.
Men vad händer om duvorna börjar trilla av pinn en efter en?
Då hamnar Rabo de Peixe, mina vänner, i tidningen.
Då kommer snuten hit och städar upp, och sen står vi där tomhänta.
Vad vill du att vi ska göra? Sluta sälja?
Baka bröd på det i stället?
Håll tyst och lyssna.
Det jag vill är att var och en av er
tar med er allt ni hittar hit, för helvete.
Vi ska sälja allt härifrån.
Jag tar en del, och resten får ni alla dela på.
Det vinner alla på.
Och om du behåller allt och säger åt oss att dra?
Vi kan knappast ringa polisen.
Lyssna nu, din skit.
Hur många av er har suttit inne?
Hur många av er har levt på arbetslöshetsersättning?
Jag har en legitim verksamhet utan anmärkningar.
Ni gör som ni vill.
Antingen får vi alla till det, eller så kastar vi skiten överbord.
Vi kan kasta din morsa överbord, pucko.
Blanda inte in min morsa i det här, ditt as!
- Jag skämtar! - Fan ta dig!
Bli inte arg. Lugn!
Gå hem och baka bröd nu!
Vi borde ge honom knarket...
Jag ger inte knarket till den där jäveln.
"Onsdag"? Han ska få för Onsdag!
- Tyst. - Den jäveln.
Fan alltså.
Vi måste hitta nånstans där vi kan sälja.
Där det finns pengar i drivor och inget knark.
Jag vet vart vi kan dra.
Välkommen till Azorerna.
Det är första gången vi har en narkotikaexpert här.
Här händer aldrig nåt.
Morgonruset. Det första man tänker på när man vaknar.
Det enda man tänker på.
Rabo de Peixe var som Fifth Avenue för de tandlösa knarkarna.
Varsågod. 20 euro, tunnis.
Tunnis!
Vad i helvete!
Vad fan, senhor Arruda...
Det är skit överallt! Helvete!
Jag har ju sagt att du inte ska sälja här.
Du kan lika gärna skriva "Kokainpalatset", så att folk vet!
- Senhor Arruda... - Vadå?
- Räck mig din hand. - Nej, senhor Arruda.
Hit med näven, bagarjävel!
Du får allt...
Du ska aldrig mer sälja den här skiten här!
Uppfattat?
Aldrig mer!
Jag säger det inte igen!
Jag vet att det finns ett domstolsbeslut, men jag frågar på italienska.
Jag kanske ber om hjälp, signorina Fasulo.
Det är så vi använder skattebetalarnas pengar i det här landet.
Då ska vi se...
Francesco Bonino, italiensk medborgare.
Giovanni Speranza, också italiensk medborgare.
Det här är min favorit, spanjoren.
Juan del Cristo Guerrero Gómez.
Vem är du?
Jag heter Francesco Bonino.
Jag föddes i Piano di Sotto i Trapaniprovinsen på Sicilien.
Jag är fiskare och sjöman.
En öbo, precis som jag.
Jag anade att vi skulle förstå varann.
Då så...
Vi hittade ett kilo kokain i båten. Flera pass och förfalskade dokument.
Var han ensam?
Både ja och nej, inspektören.
Ja eller nej?
När vi förhörde honom sa han "da solo" på italienska.
Innebar det att han reste ensam eller att han ville ha svart kaffe?
Men tolken ska komma i dag.
Det var säkert nån mer på båten.
Förhörde ni en internationell narkotikasmugglare utan tolk?
Banha kan lite italienska, han pluggade i Bologna en termin.
- Vänster. - Här?
Ni lämnar Venezuela i en segelbåt full med kokain,
och seglar mot Kanarieöarna.
Men vädret försämras och båten går sönder mitt ute på Atlanten.
Ni tittar på kartan och tänker att här blir bra att dumpa grejerna.
Frågan är hur mycket skit ni hade med er, signor Francesco.
500 kilo?
Lite mindre, kanske.
Jaha, då har vi hittat allt redan.
Fiskarna får bara lite smulor.
Har du uppgifterna om båten?
Kör man över Atlanten med en tom båt när man kan ta med 3 000 kilo?
Ska du ut?
Är du där, Eduardo?
Jag ska ut, pappa. Jag ska till stan med Rafael.
Med så mycket parfym?
För att dölja fisklukten.
Jag går och lägger mig.
- Slösa inte på vattnet. - God natt.
Hej.
- Du kan inte gå in så där. - Vadå?
- Du får inte gå in. - Jag kommer strax.
Okej.
Tjena, rapexinho!
Sätt dig.
Läget?
Hur sitter bootsen?
- Tack. - De var min morfars.
Jag snodde dem ur kistan innan han hade kallnat.
Han älskade de där bootsen.
- Ian. - Eduardo.
Har du fler?
Va?
Har du fler såna där påsar som Sílvia kom med?
Hördu! Går du i lågstadiet, eller?
Kom, vi går dit bak.
- Har du mycket sånt här? - Ja, massor.
Hur mycket då?
- 100? - Mer.
Mer? Jäklar!
500?
- Vill du ha mer, så har jag mer. - Jag har också mer.
Vill du knulla mig i röven?
Va?
Du vill inte knulla mig, va?
Kom du hit för att knulla mig?
- Gjorde du det? - Jag vill inte knulla med nån.
Jag vill bara sälja min fisk.
- Okej. - Ja.
- I morgon. Okej? - I morgon.
Två. Okej?
Två kilo? Eller vad?
- Menar du två...? - Nu går vi ut igen.
- Två kilo? - Det blir ingen fest utan Ian.
- Två kilo? - Kom, för fan.
Du måste tatuera dig.
Lär dig av honom.
- Du kanske får napp. - Visst.
- Tjejer älskar tatueringar. - Jag har sålt två kilo!
- Har du? - Han gjorde så här. Två.
- Det är väl två kilo? - Du lyckades! Vad bra!
Du, snygging.
Två shots med melonvodka. Direktören här pröjsar.
- Här är min adress. - Jaså?
- För Ians beställning. - Okej.
Du kan komma när du vill.
Håll käften!
- Ett vänskapligt råd. - Lägg av.
Lyssna, det är bra.
Oälskad behöver inte betyda oknullad.
- Sluta leka kontaktförmedling. - På riktigt!
- Hur länge har du varit tänd på Sílvia? - Lägg ner den där skiten.
Jaga henne du, om du vill. Jag stöttar dig.
Men du måste ju inte svälta under tiden.
Nu dricker vi den här skiten.
Du kan ju alltid ha lite kul.
- Eller ska du bli munk? - Kom igen, drick nu.
- Säkert att du inte är oskuld? - Fråga din kusin.
Nu dansar vi, för du knullar ju inte.
- Fan, vad det stinker fisk. - Ska du föreställa fiskare?
Jag var oförberedd, bara. Väskan blir ju skitig.
Nej, Rafael. Inte nu.
- Bara lite. - Nej, jag behöver dig. Kom nu.
För fan.
Kom igen.
Helvete!
- Hej. Bor Bruna här? - Ja.
Det är min dotter. Vilka...
Vänta nu. Det är du!
-Är inte du Rafael Medeiros? - Jo, det är jag.
Kom in, Rafael!
Tänk att ha Rafael Medeiros hemma!
Kolla vem som kommer, hörni! Inta illa, va?
Nummer nio i Santa Clara, säsongen -97/-98.
-Är Bruna hemma? - Hon sover nog.
Vad vill du äta, Rafael? Entremeada? Jag har linguiça från Flores.
Var är toan?
Det är visst fler som känner sig utanför.
Ja.
Helvete.
Fan också!
- Det var det enda som var kallt. - I den här värmen får öl duga.
- Var är toan? - Andra dörren.
Tack.
Vänta, det är upptaget.
- Vi måste dra, Rafael. - Vänta, för helvete!
Vi måste dra nu!
-Är det toan? - Det är upptaget.
Leta efter en mopp, det blev jävligt stökigt här.
- Det är kö här, Rafael. - Det är skit överallt.
Skynda dig, folk väntar.
Kom igen!
Damerna först.
Helvete.
Då så...
Ursäkta.
Vilket mål det var, Rafael! Nästan så att Estádio da Luz brakade ihop.
- Vi måste dra. - Vänta nu, ni har ju inte ätit nåt.
Vi ska på bio, pappa.
- Kom nu. - Fan, sluta. Bruna är ju här.
Det kryllar av snutar här. Kom igen.
- Har du blivit galen? - Killar!
Ni får inte gå tomhänta.
Här får ni några linguiças.
Tack.
Jag vill ha tillbaka lådan, annars kommer jag till Rabo de Peixe.
Kom nu.
Rafael Medeiros, nummer nio.
- Förlåt! Jag råkade somna. - Du sa inte att din farsa är snut!
Du kastar oss till hajarna. Hälsa din kille att det inte blir nåt.
Vänta, Eduardo! Vänta, för fan!
För helvete!
Jävlar! Känner du också adrenalinruschen?
Vi var hemma hos en snut, höga som hus!
- Jag kan inte hålla på så här. - Vad då? Vi kom ju undan.
- Vi säljer inget mer, vi är klara. - Vi har precis börjat. Vi ska bli rika.
En grabb från Rabo de Peixe dog efter att ha snortat sånt där.
Det var Guds vilja. Så sa du väl?
Jo, så sa du.
Folk dör av överdoser överallt.
Vi sätter igång i morgon bitti.
Måste du föra sånt oväsen?
En morgonpromenad i Rabo de Peixe.
- Precis vad man behöver en söndagsmorgon. - Nu?
Vi sätter in allt vi har.
Det finns mat i kylen.
Mycket av det italienska knarket finns kvar.
Vi har tillstånd att söka igenom hem, butiker, förråd, vindar,
källare, containrar och dockhus, om så behövs.
Allt ska finkammas.
Kom nu, Banha. För helvete.
Hallå?
Jag hämtar henne.
Sílvia!
Telefon.
Kom igen då.
Hallå?
Polisen ska göra razzia i Rabo de Peixe.
Helvete.
- De är på väg. - Vilka då?
Polisen.
Ner på golvet, allihop!
- Vad händer? - Vänd dig om!
Helvete!
Ner!
- Helvete! - Fan också!
Helvetes skit!
Helvete!
Kör!
Eduardo!
Vi måste stanna!
Stanna båten!
Ingenting, inspektören.
Inspektör Banha...
Ryggsäcken.
Den här?
Er låda, senhor. Den är diskad.
Är vi klara?
Kom igen, Rafael.
- Ska vi åka? - Kör.
Vad sysslar ni med?
Är ni här för att gripa barn och gamlingar?
Vi måste gripa de ansvariga, vilka de än må vara.
Har ni sett någon sälja?
Knarket råkade spolas i land här.
På Azorerna griper vi inte barn och gamlingar.
Ni måste släppa dem. Domarens beslut.
Vänd dig om! Händerna på huvudet!
Kom igen!
Sätt fart!
Kolla bara!
Inspektör Banha!
Släpp dem.
Låt oss vara!
Lugn, ingen fara.
Den jäveln.
Jag vet vem som har tjallat. Kolla.
Jag har svart basalt i blodet
Och ångan har bränt hål i mitt hjärta
Så ja.
Jag har en hel ocean i min själ
Och jag har grönska
Så mycket grönska som skänker hopp
För jag kommer från de dimhöljda öarna
Dit måsarna kommer för att kyssa marken
Fan vad du ställde till det, bagarjävel.
Jag har inte sagt nåt, senhor Arruda.
Jag har inte tjallat, senhor Arruda.
Jag har inte sagt nåt, senhor Arruda.
Jag har inte sagt nåt...
Bland vidjehortensia, längtan och lidande
Din jävel.
Där bara ekot av vinden hörs i fjärran
Så bär jag havet med mig i bröstet
Nu drar vi.
Och hålen ångan bränt i mitt hjärta
Ta i!
Dra nu, då!
Har du knutit?
Vi är kungar över Ribeira Grande!
För helvete!
Det var Guds vilja, glöm aldrig det.
De vann kokainlotteriet, och lyckades mirakulöst nog smita undan polisen.
Så säg mig, varför skulle inte Eduardo tro
att Gud stod på hans sida för första gången i hans liv?
Men här i övärlden skiner solen aldrig länge.
Vissa stackare är det kört för redan från början.
Och varken Gud eller djävulen kan hjälpa dem.
Undertexter: Martina Nordkvist