Kdybysme ho nechali na silnici, policajti by na nás nepřišli.
Ser na policii. Tohle je horší než srazit chodce!
Je to boží trest. Kurva!
- Co když je to příležitost? - Co?
Neříkal Carlinhos, že majitel bude ty drogy hledat?
Copak tenhle ještě něco najde?
Sílvio, zabili jsme člověka, kurva!
Viděl jsi přechod pro chodce? Neviděl, že ne?
Protože tam žádnej nebyl!
Čuměl do mobilu a vběhl do silnice...
Oba držte hubu!
Co chcete dělat?
Říct policii, že jsme zabili chlapa a přitáhli ho do boudy plný kokainu?
- Nemůžu do basy. Jsem slavnej. - Rafaeli, nikdo to nezjistí, do prdele!
Nechci ani do pekla, brácho.
Nepůjdeš do pekla, Rafaeli.
Nepůjdeš do pekla. Poslouchej mě.
Nepůjdeš do pekla. Není to tvoje vina.
Teď tě potřebuju víc než kdy předtím.
Nechci jít do pekla, brácho. Kurva.
Nepůjdeš do pekla. Přestaň to říkat, jo?
Rozsekáme ho a hodíme žralokům.
Do prdele, já to nedokážu!
Kurva.
No tak.
No tak, udělej to.
Jsem v prdeli!
Do prdele!
Kurva.
Ne! Přestaň!
Uděláme to jinak.
Co?
- Ten posranej mrazák se nepotápí. - Vidím.
Chytíme toho sráče při činu.
No co?
POLICIE
K zemi!
Lehni si na zem, hned!
Na zem!
Ani se nehni!
- Na zem! - Dobře, uklidněte se.
- Lehni si! - Chápu. Klid.
Tak jdeme!
Tati, jsem tady.
Kdes byl?
Už jsem tady.
Toto je příběh chlapce s velkými nadějemi
na naprosto beznadějném místě.
A o tom já něco vím.
Jsem odsud, jako Eduardo.
VÍTR DO PLACHET
Na. Když do něj foukneš, zapíská ti.
Tady to je, pane Arrudo. Víc už jsem nenašel.
Běž si pro nanuka.
Můžu dva, pane Arrudo?
Jednoho nanuka za cihlu. A v týhle je díra.
Měl bych ti ji omlátit o hlavu, spratku.
Je jiná, otče.
Jako by ji posedl ďábel.
Už svou Sílviu nepoznávám.
Přinesla jsem všechno, co jsem našla. Nechci to svinstvo doma.
Vezměte si to. Nechám to tady.
Jděte v pokoji.
- Bůh bdí nad vámi i vaší dcerou. - Bůh?
Bůh se o tohle místo moc nestará.
A to je fakt.
Vše se děje z nějakého důvodu, Eduardo. Bůh má s každým z nás svůj plán.
I když hřešíme?
Chybovat je lidské.
Ale odpouštět božské.
Všechno, co se stane, dobré i špatné,
je boží vůle.
Jeho milosrdenství je nekonečné.
Díky, otče.
To jsem chtěl vědět.
Bůh, ďábel.
Klidně Mickey Mouse. Co na tom sejde?
Když na vás osud vždycky sral,
a pak vám spadne do klína 397 kilo kokainu,
vrátíte je?
Můj kluk Eduardo věděl, že musí brát, nebo nechat být.
Ostatní neměli stejný instinkt k přežití.
Někteří chtěli uniknout pocitu viny moc rychle.
Jiní se ho snažili umlčet.
Bude to bolet?
To si pište.
Eduardo věděl, že musí vinu utopit tam, kde ji nikdo nenajde.
Co ti je, Rafaeli?
- Co asi, kurva? - Byla to nehoda, Rafaeli.
Nemůžeme za to.
Vrhl se na auto. Zabil se sám, jasný?
A jeho rodina v Itálii o tom neví. Kurva.
Každou noc se mi tom zdají hrozný sny.
Mně taky. Ale odpověz mi.
Chceš je mít radši tady, nebo v base? Co?
Věř mi.
Věříš?
Věř mi, kurva! Jasný?
Souhlas? Tak pojď, jdeme.
Pojď, Sílvio. Jdeme na to.
Pojďte.
Až se to auto potopí,
zmizí i všechno, co se tý noci stalo.
Už o tom nikdy nepromluvíme.
Jasný?
...byl zadržen Francesco Bonino.
Policejní zdroje nás informovaly o nasazení posil z pevniny.
Věří, že další členy gangu brzy chytí.
Zajdeme do kavárny?
- Něco mám. - Co?
To je holčičí věc.
- Nemůžu tě chvíli nechat samotnýho? - Ty taky něco máš?
Jo.
A ty půjdeš se mnou.
Tak co, je to dobrý?
Ty jseš dobrej, šampióne. Nejlepší.
Dobře. Jestli chceš dvě kila, dělá to 20 000 eur.
Máte mě za naivního cucáka?
Kamaráde, moc dobře víš, že o cihly italskýho sněhu
tu není nouze.
Klídek, jo? Do prdele.
- Dáme ti slevu. - Dobře.
- Tisíc éček a nech si to celý. - Tisíc éček?
- Říkals, že je chytrej. - Je.
- Do prdele! - Tak stovku! Co ty na to?
Za stovku je to tvoje.
Proč jsi to neřekl hned, kámo?
V pohodě?
Měj se, Eduardo!
Pozdravuj Carinu.
Eduardo se učil základní pravidla nabídky a poptávky.
Finančníci tomu říkají „nerovnost na trhu“.
Vezměte si klasický příklad stánku s citronádou.
Když ji prodává jen jedna holčička,
citronáda není levná.
Ale pak si její kamarádka řekne: „To je super nápad.“
Takže cena klesá,
až je skoro na dně.
Je to tak s citronádou
i s nejčistším, nejdražším a nejnávykovějším práškem na světě.
Já to asi nedám.
Tak se uvolni.
Potřebuju něco silnějšího.
Dáš si?
Tak jdeme na to.
Pospěš si, Bruno. No tak.
Dělej.
- Obleč si bundu. - Dej tam ruku.
Klid. Poslouchej.
Uvolni se.
Klid. Vydrž.
To je ono. Tak. Otoč trochu hlavu. Jdeme na to.
- Kam se mám koukat? - Na moře. Jdeme na to.
Stáhni si sukni níž. To je ono.
Chci vidět kůži, ne kalhotky.
Jako kdybys žádný neměla. V duchu tě vidím bez nich.
To je ono.
Poprvé jsem šňupal koks na Springsteenově koncertě.
Bylo to v roce 1989.
Berlín.
Začal jsem lítat a už jsem nikdy nepřistál.
Nikdy jsem nepřistál.
Hele, odkud máš ten matroš?
Rabo de Peixe, ale neboj se.
Koupím všechen cukr, co máš.
Všechno, co máš.
Budeš bohatá jak prase.
Jako prase!
Dámy a pánové, prolétáme turbulencí.
Vraťte se prosím na svá místa a připoutejte se.
Jsou to jen první tři minuty.
K 94 % havárií letadel
dochází během prvních tří minut letu.
Daleko spíš umřete při útoku žraloka nebo po kousnutí jedovatým hmyzem.
Ty jsi ale chytrej kluk.
Není to nic ve srovnání s infarktem nebo rakovinou.
Na to umře každej sedmej.
Každej sedmej!
To je tvůj táta?
Fakt?
Jeden, dva,
tři, čtyři, pět,
šest, sedm.
- Já budu mluvit. - Tak jo.
Dobrý večer, pánové!
Šampión je tady!
Pohni zadkem.
Pojď si sednout. Jak se máš, vole?
Jak se vede?
A co ty, Středo?
Středo?
Jsi uprostřed. Pojď dál, nebo se pakuj.
Pojď sem.
Poslouchejte.
Když jsme tu, chci využít příležitosti...
A mimochodem díky, že jste přišli.
Co se stane, když máme velkej úlovek?
- Ceny klesají. - Ceny klesají. Velmi dobře.
Co se stane, když dostaneme hodně koksu?
Sjedeme se jako prasata!
Poslouchejte.
Hodně nám teď nasněžilo, co?
Hrdličky se sletěly,
do všeho klovou, jako by nebylo žádný zítra, a přitahujou pozornost.
A kdo jsou ty hrdličky?
Starý ženský.
Ale hovno. Jsou to chlupatý.
Chlupatý na Rabo de Peixe serou.
Tady to máte. Středa promluvil a má naprostou pravdu.
Policajti na Rabo de Peixe serou.
Ale co když hrdličky začnou padat jako mouchy?
Rabo de Peixe, přátelé,
je ve zprávách.
Přijdou policajti, všechno tu uklidí,
a nám nic nezůstane.
A co máme jako dělat?
Přestat prodávat?
Píct z toho doma chleba?
Drž hubu a poslouchej ho.
Chci, aby jeden každej z vás
přinesl všechno, co našel,
přímo sem, kurva.
Všechno to prodáme odsud.
Já si vezmu provizi a každej z vás dostane svůj podíl.
Výhodný pro obě strany.
Co když si matroš necháš a nás pošleš do prdele?
Nemůžeme jít na policii.
Poslouchej mě, debile.
Kolik vás tu bylo v base?
Kolik vás tu přežívá na podpoře?
Tak vidíte. Já mám fungující firmu a nemám trable se zákonem.
Berte, nebo nechte bejt.
Ve zkratce, buď si všichni zašukáme,
nebo tu děvku hodíme do moře!
V tomhle případě je ta děvka tvoje máma, slepičí mozku!
Mou mámu do toho netahej, čuráku!
- Žertuju. - Jdi do prdele!
Nerozčiluj se. Klid!
Jdi domů a upeč si chleba!
Měli bysme mu dát ty drogy...
Říkám ti, že tomu hajzlovi žádný drogy nedám.
Říkal jsem ti to. Středa? Já mu dám středu, že se posere!
- Bacha, uslyší tě! - Zmrd jeden.
Do prdele.
Musíme najít místo, kde to prodáme.
Kde nemají drogy, ale mají prachy.
Já bych o něčem věděla.
Vítejte na Azorách.
Odborníka na narkotika jsme tu ještě neměli.
Tady se nic neděje.
Ranní špička.
To první, nač po probuzení myslíte.
To jediné, nač myslíte celý den.
Rabo de Peixe bylo jako Pátá Avenue pro bezzubé feťáky.
Tady máš. Dvacet eur, Hubeňoure.
Hubeňoure!
Do prdele!
Do hajzlu, pane Arrudo...
Kolik toho tu máš! Kurva!
Kolikrát ti mám říkat, abys to nedělal?
To už si rovnou postav stánek „Král koksu“, ať to všichni vědí!
- Pane Arrudo... - Co?
- Dej mi ruku. - Ne, pane Arrudo.
Pekaři zkurvenej! Podej mi ruku!
Vezměte si všechno...
Tady už ty sračky nikdy nebudeš prodávat!
Rozumíš?
Už nikdy!
Víckrát ti to říkat nebudu!
Vím, že je to soudní příkaz, ale vyslechnu ho v italštině.
Když tak si řeknu o pomoc, slečno Fasulová.
Takhle my tady utrácíme peníze daňových poplatníků.
No, takže...
Francesco Bonino,
Ital.
Giovanni Speranza.
Taky Ital.
Tenhle je můj oblíbený.
Španěl.
Juan del Cristo Guerrero Gómez.
Kdo jsi?
Jmenuju se Francesco Bonino.
Narodil jsem se v Piano di Sotto v provincii Trapani na Sicílii.
Jsem rybář a námořník.
Ostrovan jako já.
Věděl jsem, že si budeme rozumět.
Takže...
V lodi jsme našli kilo kokainu, různý pasy a falešný doklady.
Byl sám?
Ano i ne, inspektorko.
Ano, nebo ne?
Při výslechu
řekl „da solo“ italsky.
Nevěděli jsme, jestli říká, že byl sám, nebo jestli chce kafe bez mlíka.
Každopádně dnes dorazí soudní tlumočník.
Na lodi byl nejspíš někdo další.
Vyslýchali jste mezinárodního obchodníka s drogami bez tlumočníka?
Šéf Banha umí trochu italsky. Jeden semestr studoval v Boloni.
- Tady doleva. - Sem?
Vyplouváte z Venezuely
s plachetnicí plnou kokainu,
míříte na Kanárské ostrovy.
Změní se počasí.
Loď se vám porouchá uprostřed Atlantiku.
Podíváte se na mapu a řeknete si,
že tady by se šiklo ty sračky vyhodit.
Otázkou je, kolik sraček jste přivezl,
pane Francesco?
CELKEM ZABAVENO 492 KG
Pět set kilo?
Možná o něco míň.
Takže už jsme našli všechno.
Rybám zbyly jen drobky...
Co víš o lodi?
Riskoval bys plavbu přes moře s prázdnou lodí,
kdybys mohl vézt 3 000 kilo?
Jdeš ven?
Eduardo, jsi tam?
Jdu ven, tati. Jedu do města s Rafaelem.
Tolik kolínský?
Abych zakryl smrad z ryb.
Jdu si lehnout.
- Neplýtvej vodou. - Dobrou noc.
Dobrý večer.
- Takhle tam jít nemůžeš. - Cože?
Nemůžeš dovnitř.
Hned jsem zpátky.
Tak jo.
Ahoj, Rapexinho!
Sedni si.
Jak je?
Co ty boty?
- Díky. - Patřily dědovi.
Vzal jsem mu je z rakve. Ještě byl teplej.
Starouš ty boty miloval.
- Ian. - Eduardo.
Máš toho víc?
Co?
Máš víc těch pytlíčků, co mi dala Sílvia?
Hej! Jseš snad na základce?
Pojď dozadu.
Máš toho hodně?
Jo. Mám toho hodně.
Kolik je hodně?
- Sto? - Víc.
Víc? Páni!
Pět set?
- Jestli chceš, mám víc než 500. - Jestli chceš, taky mám víc.
Chceš mě vojebat?
Co?
Nechceš mě vojebat, že ne?
Přišel jsi mě vojebat?
- Co? - Nepřišel jsem nikoho vojebat.
Chci jen prodat svý zboží.
- Tak jo. - Dobře.
- Zítra. Jo? - Zítra?
Dvě. Dobře?
Dvě kila? Co dvě?
- Myslíš dvě... - Pojď pařit.
- Dvě kila? - Párty bez Iana nezačne.
- Dvě kila? - Pojď už.
Musíš se dát tetovat.
Sleduj ho a uč se.
- Možná budeš mít štěstí. - Fajn...
- Holky milujou tetování. - Asi koupí dvě kila.
- Prodal jsi? - Udělal tohle. Dvě.
- To jsou dvě kila, ne? - Jseš borec, super!
Hej, panenko!
Dvě melounový vodky. Tady na pana šéfa.
- Tady je moje adresa. - Co?
- Ta Ianova objednávka? - Aha.
Můžeš přijít kdykoliv.
Nic neříkej!
- Přátelskou radu. - Nezačínej.
Stojí za to.
Možná nemáš lásku, ale pořád si můžeš dobře zašukat.
- Přestaň dohazovat. - Myslím to vážně.
Jak dlouho jsi zamilovanej do Sílvie?
Nech si ty kecy.
Jestli ji chceš dál uhánět, fajn.
Já tě podpořím.
Ale nemusíš přitom dodržovat celibát, ne?
Zapijeme to. Pojď.
Když nemůžeš bejt šťastnej, aspoň se bav.
- Nebo vstoupíš do kláštera? - Pojď, napij se.
Určitě nejseš panic?
- Zeptej se sestřenky. - Co...
Když nešukáš, pojď tancovat.
Fuj, smrdí to rybinou.
- To jseš rybář? - Nečekal jsem to.
Umažu si bágl.
Ne, Rafaeli. Nezačínej.
- Jednou si šňupnu. - Ne. Potřebuju tě. Jdeme.
Do prdele.
No tak.
Do prdele!
- Dobrej. Bydlí tu Bruna? - Jo. Je to moje dcera. Ale kdo...
Moment. Ty!
Nejsi Rafael Medeiros?
Jo, jsem.
Pojď dál, Rafaeli!
Rafael Medeiros u mě doma.
Kluci! Koukněte, kdo přišel.
Super, co? Santa Clara, dres s devítkou, sezóna 1997/98.
- Promiňte, je tu Bruna, nebo ne? - Nejspíš spí.
Rafaeli, co si dáš? Trochu bůčku?
Mám klobásky z Floresu.
Kde je záchod?
Zjevně tu nejsem jediná, kdo nikoho nezná.
Pravda.
No ty vole.
Do prdele!
- Jediný studený pití tady. - V tomhle horku si dám i pivo.
- Kde je koupelna? - Druhé dveře.
Díky.
Moment, obsazeno.
- Rafaeli, musíme padat. - Vydrž, sakra!
Musíme okamžitě vypadnout!
Koupelna?
Je obsazeno.
Zkus najít mop. Nadělal jsem tu pěknou spoušť.
Rafaeli, někdo tady čeká.
Je tu bordel.
Dělej. Lidi tu čekají.
Brácho!
Dámy první.
Do prdele.
Dobrý.
Promiňte.
To byl gól, Rafaeli!
Málem zbořili Estádio da Luz.
Musíme pryč.
Počkejte. Nic jste nesnědli.
Tati, přijdeme pozdě do kina.
- Jdeme. - Nech toho. Bruna je tady!
Jsme na grilovačce pro poldy. Prober se, vole.
- Přeskočilo ti? - Hej, kluci!
Přece neodejdete s prázdnou.
Vezměte si klobásky.
Děkuju.
Ale krabičku vrátit, nebo si přijedu do Rabo de Peixe.
Přijeďte.
Rafael Medeiros, dres s číslem devět.
Omlouvám se! Usnula jsem.
Neřekneš, že máš tátu policajta?
Předhodit nás žralokům. Řekni příteli, že dohoda končí.
Počkej, Eduardo! Kurva počkej!
Do prdele!
Do prdele! Cítíš ten adrenalin, brácho?
Co? Byli jsme v domě policajta, narvaný koksem!
- Nemůžu v tom pokračovat. - Co to kecáš? Prošlo nám to.
Už to nebudeme prodávat!
Sotva jsme začali, brácho. Napakujeme se!
Jeden kluk z Rabo de Peixe to šňupal a umřel. Chápeš?
Je to boží vůle. Neříkal jsi to?
Jo. Říkal.
S předávkovanými se nám tu roztrhl pytel.
Řekni lidem, že začneme ráno.
Musíš dělat takovej rámus?
Procházka po Rabo de Peixe.
- Přesně to v neděli ráno potřebuju. - Teď?
Jdeme na věc.
Jídlo máš v lednici.
Hodně Italových drog ještě nebylo zabaveno.
Máme povolení k prohlídce domů, obchodů, supermarketů,
skladů, půd,
sklepů, přepravních kontejnerů i domečků pro panenky.
Všechno důkladně pročešte.
Honem, Banho. Do prdele!
Haló?
Zavolám ji.
Sílvio!
Telefon.
Dělej!
Haló?
Sílvio, policie udělá zátah v Rabo de Peixe.
Kurva.
- Jedou sem. - Kdo?
Policie.
Všichni na zem!
- Co se děje? - Otočte se.
Do prdele.
K zemi!
- Do prdele! - Kurva!
Do prdele!
Dělej! Rychle!
RIBEIRA DA SILVA PORTUGALSKO
Eduardo!
Musíme zastavit!
Zastav loď!
POBŘEŽNÍ STRÁŽ
Nic, inspektorko.
Inspektore Banho.
Ten batoh.
Tenhle?
Vaše krabička, pane.
Umyl jsem ji.
Dobrý?
Rafaeli, jedeme.
Můžeme?
Jeď.
Co tu proboha vyvádíte?
Přišla jste sem zatýkat děti a staré lidi?
Musíme zatknout pachatele, ať jsou kdokoli.
Viděla jste je prodávat?
Drogy tu vyplavaly na břeh náhodou.
Na Azorách neradi zatýkáme děti nebo staré lidi.
Budete je muset pustit. Na příkaz soudce.
Otoč se! Ruce za hlavu!
Jdeme!
Koukněte na to!
Inspektore Banho!
Všechny je pusťte.
Pusťte nás!
Moment. Je to dobrý.
Ten hajzl.
Ten hajzl. Vím, kdo za to může. Podívej.
V žilách mi proudí černý čedič,
srdce mi spaluje žár.
Prosím.
Nesmírný oceán mi naplňuje duši.
A mám zeleň,
tolik zeleně, co mi dává naději.
Proto jsem z Mlžných ostrovů,
kde rackové přilétají a líbají zemi.
Pekaři zkurvenej! Tys nás prásknul.
Nic jsem neřekl, pane Arrudo.
Nic jsem neprásknul, pane Arrudo.
Nic jsem neřekl, pane Arrudo.
Nic jsem neřekl. Nepráskal jsem...
S purpurem, touhou a velkým smutkem
Sráči!
jen vítr se ozývá v dálce.
V nitru si nesu rozlehlý oceán.
Padáme odsud.
A srdce mi spaluje žár.
Tahej!
No tak, zaber!
Přivázal jsi to?
Jsme praví šampióni Ribeira Grande!
Do prdele!
Je to boží vůle! Je to boží vůle, nezapomeň!
Po výhře v kokainové loterii
zázračný únik před policií.
Tak mi řekněte,
proč by Eduardo neměl věřit,
že mu Bůh poprvé v životě fandí?
Ale na těchto ostrovech slunce nesvítí dlouho.
Některé nebohé duše mají osud zpečetěný od narození.
A Bůh ani ďábel jim nijak nemůžou pomoct.
Překlad titulků: Markéta Demlová