Vau-vau!
Jön a rendőrség. Mennünk kell!
- Rendőrség! - Rendőrség!
Rendőrség!
Gyerünk, menjetek arra!
Mozgás!
Állj meg!
Velünk jössz. Kelj fel!
- Gyerünk! - Segítség!
- Kapjátok el! - Gyere ide!
Mozgás!
AZ ATLANTI-ÓCEÁNON TÚL
Hírek Európából. A dél-franciaországi szabad zónában
a hatóságok lecsapnak a külföldi bűnözőkre,
és felszólítják a civil lakosságot, hogy füstöljék ki a lázadókat.
Vajon a nácik megszállják a szabad zónát, elfoglalva egész Franciaországot?
Amerika csatlakozik a britekhez a fasizmus elleni harcban?
A jenkik mozsárágyúkat fognak küldeni Európába?
Erre csak az idő tudja a választ.
Hahó?
Csitt! Nincs itt senki.
Chagallék azok. Máris jövünk!
Köszönöm.
A rendőrség beállított hozzánk.
Jöttünk, amilyen gyorsan tudtunk.
Elvették Moishe francia igazolványát.
A francba!
Tizenhét éve élünk ebben az országban.
A franciák ennyi éven át ünnepelték Moishe munkáit. És most?
Próbálják elvenni a méltóságukat.
Hol van Mr. Fry?
Bement a városba.
Követték magukat?
- Nem tudjuk. - Nem. Csak elengedtek minket.
Üres kézzel. Különös volt.
A rendőrök kedvesek voltak velünk.
- Kedvesek? - Miután letartóztattak.
- Nem. - Azt mondták, sajnálják.
A sajnálkozás nem kerül semmibe.
Az összes festményt hátrahagytuk.
Az életművét.
Az életünket.
- Nem tehettünk mást. - Vissza kell mennünk értük.
Most túl veszélyes lenne visszamenni.
Előbb derítsük ki, mi a helyzet, oké?
A francia hatóságok hónapok óta figyelik magukat.
Miért pont most?
Miért vették el az irataikat?
Kelleni fog Varian. Megkeresem.
Majd én vezetek.
Nem. Nem hagyhatjuk egyedül őket.
Várj meg itt!
Nem hallottam róla.
Oké.
Igen. Rendben.
Letoret!
Van nálunk egy vízum Otto Albert Hirschman névre?
A nővére hívogatja a nagykövetséget.
Vichy szerint nem vették át a vízumot.
A fenébe!
Itt kell lennie valahol.
Hogy jutok fel oda?
Sehogy.
Akkor hogy jutok ki innen?
Dijonon keresztül,
egyenesen Németországba.
- Komolyan mondja? - Igen.
Pár naponta fogolyszállító konvojokat indítanak.
Bill!
Vannak kapcsolataid. Idebent is?
Eljuttatsz egy üzenetet az öcsémnek?
Megpróbálhatom.
Miért hoztak be ide?
Benne voltam egy szöktetésben.
És te?
Rabbi vagyok.
És te?
Minden másért.
Ne most, Mr. Patterson! Zárva vagyunk. Költözünk.
- Hol van Reese? - Hazaküldtem.
Én meg magát.
Még a kormányunknak sincs ekkora hatalma.
Jó, hogy itt van. Ugyanis lelkes műkedvelőként
élvezni fogja ezt a fantasztikus írást, amire az imént bukkantam rá.
Mary Jayne Gold.
„Szóval az a lényeg, hogy jókor, jó helyen legyenek a brit katonák.”
Utána csak cseveg egymással
Azonosítatlan Férfi 1 és Azonosítatlan Férfi 2...
Egy pillanat! Megvan.
Ez a legjobb rész.
Mary Jayne Gold.
„Rakj ki a kapunál, oké?
Dagoberttel elterelem a figyelmüket.”
Aztán: „Ez az én akcióm. Azt teszem, amit jónak látok.”
Miss Gold brit hadifoglyokat szöktetett meg.
Ez valamiféle vicc, vagy beismerte, hogy hazaárulást követett el?
Úgy volt, hogy szemmel tartja,
de túlságosan lefoglalta,
hogy a villában tivornyázzon a fiújával?
- Maga helyezte el a poloskát? - Nem én voltam.
A vakszerencsének hála jutottam hozzá.
De a megfelelő emberek tudomására fogom hozni.
Mindent, amit Marseille-ben csinált. Tönkreteszem...
Hagyja őt békén!
Amit ő ezekért az emberekért tesz, rávilágít arra, amit maga nem tesz meg.
Maga meg ki a franc?
Mindenkit megmenthetne.
Tűnjön innen,
Patterson!
Lena már mindent elmondott.
Albert.
Otto Albert Hirschman?
Hadd találjam ki! Azonosítatlan Férfi 1 vagy 2?
Micsoda?
A nővére teljes pánikban van a vízuma miatt. Nem ártana átvennie.
Menjen el, amíg lehet.
SZABADSÁG
MORZEKÓD: ÜZENET ELKÜLDVE
Tudom, hol van Paul. Megszöktetem.
- Ki maga? - A kis...
A testvére.
Petit-nek hívnak, de Jacques Kandjo a nevem.
Értem.
Petit megtudta, hogy Paul a Saint-Nicolas erődben van,
és deportálni akarják.
Kérem, segítsen megmenteni a bátyámat!
Hogy akarja kivitelezni?
Paul tervével.
Felrobbantja a síneket?
Teherautókkal viszik őket egy félreeső úton.
Tudom. Paul a saját szemével látta.
Alber tudja, melyik az az út. Ott kiszabadíthatjuk Pault.
És ha másik úton mennek?
Nincs tapasztalata.
Paulnak sincs. Soha életében nem harcolt.
Van esze, persze.
Nagy a szája, de nem volt még fegyver a kezében.
Nekem igen. Sokat harcoltam.
Igazán?
Sikerülni fog.
Lesz segítségem.
De kellenek fegyverek.
Magának van.
Számíthatok önre?
Miért? Miért nem?
Hogy megölesse magát a rendőrökkel?
És közben tönkretegye a mi akciónkat is?
Nem. Nem áll készen.
- Tartozunk neki ennyivel. - Semmivel sem tartozunk neki.
Margaux, Pault azért tartóztatták le, mert segített Les Milles-nél.
Bukjunk le mi is?
Gondolkozz, Thomas!
Az életünk, az identitásunk, a céljaink.
Nem tehetünk kockára mindent. Meg kell nyernünk a háborút.
És mi lesz Paullal?
Kösz szépen.
Van amerikai vízumunk. Feljuttat a következő hajóra?
Pont ez a baj. Nincsenek hajók,
és a vízumok nem érvényesek a megfelelő igazolványok nélkül.
Látja, Varian ezért próbálta biztonságba juttatni magukat,
amióta megérkezett az országba.
- Nem álltunk készen. Most igen. - Nem állunk készen.
Moishe, drágám, hagyd rám! Túl zaklatott vagy.
A festményeim nélkül nem hagyom el az országot.
- Merrefelé megy le a nap? - Nem tudom.
- Monsieur Chagall. Madame Chagall. - Hála az égnek!
Beszélnem kell veled. Utána.
- Kérem, üljenek le! - Üdv!
Razziáztak a parton és a Pelicanban is.
Szerintem elkapták Bill Freiert is. Eltűnt.
- El kell tűnnünk! - Hogyan?
Jelenleg Chagallékat sem tudjuk hajóra rakni.
Nyáron eladtam a repülőmet egy hivatalnoknak,
hogy pénzt szerezzek a Bizottságnak. Nagyon jó áron kapta meg, tartozik nekem.
Ha elvisz minket Lisszabonba, onnan eljuthatunk Amerikába.
Mindent megszervezek, és apám majd kifizeti.
- Már nem ad pénzt neked. - Arra fog, hogy hazamenjek.
- Egy menekülttel a zsebedben? - A férjemmel.
Ugye tudod,
hogy minden vagyonom az, amit rajtam látsz?
Ha a vagyonáért akarnék hozzámenni valakihez
a meggyőződése helyett, rég egy chicagói seggfej felesége lennék.
A nővérem, Ursula intézett nekem egy vízumot Amerikába.
Mikor?
Pár hete érkezett meg. Én...
Csak nem vettem át a konzulátuson.
Miért?
Érte kell mennünk! Szedjük össze a holmidat,
és vegyük át a vízumot, amíg még lehet!
Rendben.
Megspóroltál nekem egy utat. Nézd!
Ez a legújabb szám.
- Mary Jayne lent vár rám. - Nézd meg!
Nézd! Ouidah.
Ez egy üzenet.
Paul a Saint-Nicolas erődben van?
Bármikor deportálhatják Németországba.
Ki kell szabadítanunk!
Már beszéltem Thomasszal és Margaux-val.
- Oké. - Nem segítenek.
Mindent kiderítek az erődről, de szükségünk van rád.
Hé!
- Oké, később találkozunk. - Szia!
El kell vinnünk Petit-t, hogy beszéljen Hansszal.
És a konzulátus?
Ez fontosabb.
Paul életben van.
Meg kell mentenünk a deportálástól. Vagy a haláltól.
Sajnos nincs sok ennivalónk, de bor még van.
A bor remek.
Itt van ez.
Az emberek mindig csokoládét hoznak a maestrónak.
- Albert. Petit. - Beszélnem kell veled.
Nem veled.
Paul ugyanott van, ahol Lisa és én voltunk.
Tényleg?
És mi lesz? Ki tudjuk szabadítani?
Megpróbáljuk.
Segítek.
Menjünk be!
- Én is segíteni akarok. - Ők nem akarják.
Segíts nekem!
Hozzuk el Chagall képeit! Nem indulnak el nélkülük.
Ez jó ötlet.
- Vihetjük a kocsit? - Igen.
- De... - Gyere!
Tudsz vezetni, Varian?
New Jersey-ből jöttem.
Elegem van ebből a szarból.
Pár naponta indulnak a teherautók.
Ki kell hoznunk, mielőtt felrakják egyre.
- Az a börtön egy erőd. - Igen.
A városon kívül megállítjuk a teherautót,
és kiszabadítjuk Pault és a többieket.
Könnyű elállni az utat. Ott nincs forgalom.
Ketten megtámadjuk a sofőrt, a másik kettő kinyitja a rakteret.
Fegyver nélkül?
Működhet. Váratlanul fogja érni őket.
Fegyver nélkül rögtön meghalunk.
Igaza van.
Kerítenünk kell valahonnan egy-két pisztolyt.
Várjunk! Mikor indul a következő konvoj?
Touré kideríti, Paul melyiken lesz.
És aztán? Csak várjátok az út közepén, hogy megérkezzen?
Órákig vagy napokig is eltarthat.
Beszélek az őrökkel. Megpróbálom lefizetni őket.
- Tavaly nyáron működött. - Az akkor volt.
Akkor azért vittek be, mert felszöktem egy hajóra.
Most már hajók sincsenek.
A semmiért tartóztatják le az embereket az utcákon.
A megvesztegetések ideje lejárt.
Szembe kell szállnunk.
Egyetértek.
A következő konvoj holnap reggel indul.
Paul is rajta lesz.
Hozzunk ki mindent, mielőtt visszajönnek!
Tovább is mehetnénk a kocsival.
Együtt.
Mégis hová?
Párizsba nem.
Nem.
Rómába sem.
Jeruzsálembe sem.
A mi Berlinünk már rég eltűnt.
És ha itt maradnánk?
Két agglegény. Egy szép kert. Néhány bárány.
Miért is ne?
Hát, először is,
nem vagyok agglegény.
Engedd el a feleségedet, hogy valaki igazán szerethesse!
És maradj itt velem!
Pontosan mit csinálunk itt?
- Összeszedjük Chagall festményeit. - Bátor vagy.
Csak a legbátrabbak merészkednek Európába, hogy megmentsék idegenek életét.
- Thomas... - Mi lesz a te életeddel?
Nem bujkálok tovább.
Varian!
Se a magánéletemben, se a munkában.
Elegem van a hazugságokból.
És a titkokból.
Elég a magányból.
Még a hozzánk hasonlók is...
megérdemlik a boldogságot.
A boldogság bonyolult.
Tényleg?
Amikor a karjaimban vagy, nem tűnik annak.
Kész öngyilkosság.
Figyelj!
Hívd fel, intézd el a repülőt!
Ha Paul kiszabadult, a tiéd vagyok.
Ígérem.
Chicago, jövünk!
- Azért mondod, hogy befogjam? - Azért, mert így gondolom.
Gyere ide!
Új életet akarok kezdeni veled Amerikában.
Alig várom,
hogy új életet kezdhessek veled.
Nem arra kérlek, hogy feladd a harcot.
Tudom.
Tudom, hogy tovább harcolunk a fasiszták ellen,
és Amerikából talán még hatékonyabbak leszünk majd.
Nem mehetek el, amíg ki nem szabadítjuk Pault.
Tudom, de...
Nem mehetsz oda fegyver nélkül.
Igen.
Én...
Tudok pár elásott brit fegyverről.
- Mi? - Igen.
A földszinten várlak.
Abbahagyhatjuk.
Nem érdekel, ha hallják.
Állj fel!
Kifelé!
Miss Gold!
Mi szél hozta?
Otto Albert Hirschman vízumáért jöttem.
Mr. Patterson irodájában van.
Menjen!
Nocsak, ki van itt! Gyere be!
A falnak is füle van.
Rájöttem, hogy a titkárnőm a Gestapónak dolgozik.
Mademoiselle Letoret?
Ráadásul nagyon jó titkárnő. Talán mind a Gestapónak dolgoznak.
Apád tud Otto Albert Hirschmanról?
Egy ilyen fiatal, energikus fickóra fényes jövő vár Amerikában.
Apád is hamar megkedveli majd.
Vajon meddig marad veled?
Hány éves? Huszonnégy, huszonöt?
Előtte az élet. Te viszont...
Egy ilyen fiú?
A körülmények talán megnyirbálták a szárnyait,
de meglátod, hogy fog szárnyalni Amerikában!
Ez meg mit jelentsen?
Valahogy nem tudom elképzelni őt
a Michigan-tó partján golfozgatni.
Végeztél?
Még nem.
Van egy felvételem, ami bizonyítja, hogy te, egy amerikai állampolgár,
a brit hírszerzésnek dolgoztál, francia területen.
Biztos tudod, hogy ez törvényellenes.
Ha nem takarodsz el Marseille-ből, amilyen gyorsan csak lehet,
személyes küldetésemnek fogom tekinteni, hogy elítéljenek hazaárulásért.
Most végeztem.
- Kösz, hogy eljött. - Természetesen.
Chagalléknak van vízumuk, de igazolványuk nincs, és hajók sincsenek.
- Indulásra készek? - Összepakoltak.
Rendben.
Talán van még egy utolsó jó ötletem.
Diplomatarendszámmal kérdés nélkül átengedik a határon.
Dugja a csavarhúzót a zárba,
aztán egyszerre húzza a kart és nyomja a gázt! Rendben?
- Mr. Bingham? - Bent hagytam a családi fotókat.
Egy perc lesz az egész.
- Majd én. - Tudja, hol vannak?
Mr. Bingham!
Egy zöld karaván úszik a hegyi folyóban.
A színes sakkfigurák tüzet gyújtanak.
A kiscicák kiugranak a kosárból,
és békésen alszanak a napon.
Figyelem!
Nézd meg, mi az!
- Kiszállás! - Kifelé!
Ki a kocsiból!
A földre!
Le a földre!
A földre! Kiszállás!
Ide a fegyvert!
Erre!
Le a földre!
- A földre! - Tedd le a fegyvert! Feküdj le!
Gyorsan!
Ne mozdulj!
Elég! Ne mozdulj!
Feküdj le!
Kisöcsém!
Drága kisöcsém!
- Mit mond? - Áldja az erődet.
Ne mozdulj!
Kisöcsém.
Lélegezz! Próbálj lélegezni!
Lélegezz! Minden rendben lesz.
Drága kisöcsém!
Maradj velem!
Kisöcsém!
Maradj velem!
Madame Chagall!
Indulunk.
- Most rögtön! - Felkeltem a férjemet.
- Hol van Thomas? - Bent. Szóljak neki?
- Nem. Figyelj! - Mi az?
Én viszem át őket.
Spanyolországba?
Lisszabonba, aztán New Yorkba hajózok velük.
De mi lesz...
A való életben nem működik.
De hiszen ez itt a való élet.
Nem az.
Most először éreztem, hogy élek.
Igen, én is.
Varian!
Segítesz a festményekkel?
- Hol van Bingham? - Nincs itt.
Akkor ki vezeti a kocsit?
- Rájönnek, hogy elloptad. - Ez az egyetlen módja.
Kitoloncolnak vagy letartóztatnak. Nem jöhetsz vissza.
- Segítenem kell nekik. - Nem.
Ne fogd Chagallékra!
Itt vagyunk. Menjünk!
Varian!
Nagyon sajnálom.
Azt hittem, örökké itt fogunk élni.
Egy pillanatra én is.
Van valami, amit mondhatnánk?
Egy ima?
Bármi?
Mary Jayne!
Elment.
Mary Jayne!
Jó munkát végeztél.
Gyere, Dagobert!
Mary Jayne!
Mi történt? Jól vagy?
Ideértél.
Csak...
nem tudtalak búcsú nélkül elengedni.
Nyissátok fel a sorompót!
Elloptak egy kocsit?
Az orrom elől.
- És Monsieur Fry vezetett? - El tudják kapni?
Talán igen.
Vagy talán elengedhetnénk.
Tessék?
Vegyen új kocsit!
Kit izgat a kocsi? Mi lesz velük?
Elfajzott bűnözők.
Hogyne, azok.
De...
De most már végre...
másnak fájhat a feje miattuk.
Jó éjt, Mr. Patterson!
1933 és 1945 között a nácik több mint hatmillió zsidót
és „nemkívánatos” személyt gyilkoltak meg Európában.
1940 és 1941 között Varian Fry és a Rendkívüli Mentőbizottság
több mint 2000 embert juttatott át az Atlanti-óceánon.
A francia fegyveres ellenállás 1941-ben kezdődött,
a gyarmatokról érkező afrikaiak,
az európai bevándorlók és a brit különleges erők támogatásával.
Az Egyesült Államok végül 1941-ben csatlakozott a nácik elleni harchoz.
AZ ATLANTI-ÓCEÁNON TÚL
JULIE ORRINGER REGÉNYE ALAPJÁN
EZ A SOROZAT A KÉPZELET SZÜLEMÉNYE,
AMELYET VALÓDI EMBEREK ÉS ESEMÉNYEK IHLETTEK.
A feliratot fordította: Kiss Hajnalka