M'ho han confirmat. Els han tornat a Camp des Milles.
Estan bé?
Estan vius.
Encara sort.
Entén que si parlen, parlaran sobre vostè?
- No, no diran res de mi. - Si té sort.
Però si Vichy se n'assabenta,
no la podrem protegir.
Si ens pressionen, negarem saber res de vostè.
Com? Visc amb el Thomas.
La vil·la Air-Bel és gran.
Com pot saber ell què fan els seus llogaters?
Thomas.
Thomas!
No depèn de mi.
Tots obeïm ordres.
Qui és vostè?
Ara em fa preguntes?
Qui és? On va després d'aquestes reunions?
I tu?
De debò et dius Lovegrove?
Para.
No! Podeu fer veure que no sabeu res de mi,
però soc un llibre obert! Soc jo qui no sap res de vosaltres.
Aquesta guerra va més enllà de nosaltres.
Els nazis estan arrasant Manchester.
Hem de treure aquests homes abans de Nadal i ho ha de fer vostè.
Tota sola?
Margaux,
hi vaig amb ella.
Que hi vagi sola.
Clar, perquè soc prescindible.
- Perquè és culpa seva que siguin allà. - I per què ho hauria de fer?
Perquè si no,
tallarem el suport financer al Comitè de Rescat d'Emergència.
Bon dia.
Què em passa?
Res de res.
Dormo massa bé.
Això és bo.
Tothom de la vil·la està impacient per marxar.
Cada dia em pregunten quan serà.
Algú s'ha assabentat del que estem fent?
Importa?
A algú segur que sí.
Doncs ens és igual si a algú li importa, no?
- Ens és igual. - Exacte.
La Hannah Arendt sempre està desperta de bon matí.
Vam coincidir al camp d'internament de Gurs
quan els alemanys van envair París.
Era un caos absolut.
Els guàrdies francesos van marxar i van deixar les portes obertes.
Però no me'n podia anar.
Estava paralitzada per la por.
La Hannah...
es va aixecar i va marxar,
com si fos la cosa més senzilla del món.
Em va donar la força per anar-me'n.
Tant de bo li pogués tornar el favor i la pogués treure d'aquí.
Bon dia.
Perdoni, Sra. Arendt.
Ah, no, és que...
l'idioma.
Perdoni, tinc l'anglès...
No, de fet...
Vaig aprendre una mica d'alemany a Berlín.
Què està fent?
Tradueixo l'obra del meu amic Walter Benjamin a l'anglès.
És un bon mètode per aprendre anglès jo sola.
Els Estats Units estaran en deute amb vostè.
Doncs digui als Estats Units que em donin un visat.
Malauradament, amb això no la puc ajudar.
Perquè no soc a la seva llista?
Varian.
Tinc pressa.
Hauríem de celebrar Nadal aquí, per aixecar-los els ànims.
Què et sembla?
I decorem l'arbre.
- Creia que els jueus no ho celebràveu. - Som a Europa, tothom ho celebra.
Varian.
Si us plau, parlem.
No.
- D'acord. - Sí, paro.
- I sense fer soroll? - D'acord.
Tranquil.
- Sí. - Cap problema.
S'està bé en silenci.
- Bon dia. - Bon dia.
Necessito parlar.
Just me n'anava.
Amb tu també, si us plau.
Seu.
He de treure els presoners de guerra anglesos del camp.
- És clar que sí. - Si us plau.
Encara que fos possible, com saps que hi són?
Jo no sé res, però confio en la meva font.
- És oficial d'intel·ligència? - Cap d'operacions especials.
Es diu Margaux.
- I el Lovegrove? - Treballa per a ella.
Ho sabia.
La vull conèixer.
Si m'ajudeu amb això, us poso en contacte.
Si us plau.
No ho puc fer tota sola.
No podem entrar-hi sense saber com en sortirem.
El Bellmer hi va ser.
L'artista?
- És a la vil·la. - És veritat, hi puc parlar, sí.
Si us plau.
Hauré de comprovar els voltants de la presó.
Bon dia.
Us atendrem tan aviat com puguem.
- Bon dia. - Hola.
- He estat pensant. - Varian...
Hem de canviar l'entrevista per incloure altres formes d'entrar.
Potser algú pot entrar al país com a estudiant, per exemple.
Hola. És aquí per a una entrevista?
Em dic Dillon Reese, Sr. Fry, soc del consolat dels Estats Units.
- Com diu? - T'ho intentava dir.
Soc el seu substitut.
El meu substitut?
L'han fet fora, però vostè això ja ho sap.
Però què diu?
Volia donar-li això.
Vint-i-quatre hores per sortir del país?
Està explicat a la carta.
El seu visat de treball s'ha suspès com la seva feina.
No pateixi, gestionaré aquest lloc com un rellotge suís.
- Has trucat al Bingham? - Sí, no en sabia res.
- No pots permetre-ho. - No ho permetré. Lluitaré fins que...
Tranquil·litzi's.
Què m'acaba de dir?
Som tots adults, Sr. Fry.
Tot anirà bé.
Si us plau, no ho expliquis.
Tornaré.
Que tingui bon dia.
Ho sento molt.
Tornaré.
Ho sento molt.
L'he de veure.
- Però... - Ara!
Dimecres que ve.
Dimecres que ve? No, és massa tard.
Quina pena...
Patterson?
Patterson!
No m'ho pot fer, això.
Senyor Fry, em dona massa importància.
Només soc un funcionari que segueix ordres.
Què els ha dit?
- Sobre vostè? - Sí.
Només la veritat.
Senyor Bellmer?
Li puc fer...
una pregunta estranya?
Recorda com era l'interior de Camp des Milles?
Ho recordo tot de Camp des Milles.
No oblidaré ni un centímetre d'aquell lloc mentre visqui.
La sensació de tenir gent apinyada sobre meu dia i nit.
Els seus cossos calents i humits.
La pudor d'humanitat.
Creu que em podria fer un model de l'interior del camp?
I de l'exterior.
Per què?
Perquè ajudaré a escapar altres homes.
Llavors és clar.
Poden reunir-se aquí quan vulguin, és segur.
Gràcies.
Senyors.
Hem de pensar a llarg termini.
Quan hàgim fet fora els alemanys de França,
farem fora els francesos d'Àfrica.
I què hi fa un blanc, aquí?
Soc jueu.
Però és blanc.
L'Albert aquí s'hi juga tant com nosaltres.
Senyors.
Necessitem aliats.
I necessitem armes.
Entrenament, intel·ligència.
I d'on ho traurem?
Per començar, els anglesos.
Els anglesos?
Tenen l'imperi colonial més gran del món.
Però ara tenim els mateixos objectius.
Si alliberem els seus presos demà,
reforçarem l'aliança per al futur.
Qui s'hi apunta?
Doncs bé,
aquesta és la llista de presos.
Hi són els que busquen.
Els puc avisar que vindran.
Però preparin-se per moure's de pressa.
Protegim el perímetre del camp.
Disparem a matar, aquesta és la nostra directriu.
Podem no disparar durant...
potser 60 segons, com a molt.
Si els francesos creuen que deixem escapar presoners,
cregui'm,
ens mataran.
Tinc una bona notícia i...
una notícia millor.
- Per quina començo? - Trobo a faltar els americans. Digues!
La bona notícia és que hem tingut molt bona resposta
dels clients europeus.
Enhorabona.
L'objectiu d'ACM, guanyi qui guanyi la guerra, és senzill.
Volem que empreses dels Estats Units prosperin a la regió.
Com més podem exercir influència democràtica?
Hem de poder treballar amb els dos bàndols.
Exacte.
Si Roosevelt declara la guerra, perdrà el nostre seient a la taula.
No podria estar-hi més d'acord.
I això em porta a la notícia millor.
ACM vol oferir-li feina de manera oficial.
A mi?
Digui'm si m'equivoco,
però necessitem un representant a Europa,
i no se m'acut ningú millor que vostè.
Quan vostè vulgui passar-se al sector privat, si és que ho vol.
Doncs, ves per on,
em puc retirar del Servei Exterior quan compleixi els 50 a la primavera.
Varian.
Per què estàs tan enfadat?
Quina de totes les lleis que m'he saltat t'ofèn més?
Combatre el feixisme?
Albergar fugitius?
- Que m'agradin els homes? - Para.
Si tot pel que val la pena lluitar és il·legal
i tot el que val la pena fer és un delicte,
llavors sí, soc un delinqüent.
No demanaré perdó.
Em vas mentir sobre per qui treballaves.
No ho vaig dir, i per un motiu.
I fent-ho, has posat en perill tota la meva operació.
És qüestió de temps que els francesos descobreixin que treballo en...
Què? Un cau d'espies britànics!
I quan ho sàpiguen dels EUA, rebré dels dos costats.
El que hauria de fer és anar-me'n d'aquí
i prendre tothom amb mi, però on me'ls emporto, Thomas?
No es pot anar enlloc.
Per què treballes per als britànics?
Perquè són els únics que lluiten contra els nazis.
Winston Churchill és amic dels jueus.
Winston Churchill és un gran antisemita de portes endins.
M'és igual el que faci de portes endins.
M'és igual el que tothom faci de portes endins.
Churchill va prometre donar-nos un país.
I el necessitem.
Hannah.
No la puc ajudar.
He perdut la feina i m'han fet fora de França.
Però té drets.
Drets com a americà.
Però soc a França.
Tots som a França, senyor Fry.
Ja.
Com a americà, té el dret de quedar-se com a turista. Jo no.
Segurament soc la persona més alemanya que coneix.
Ho trobo a faltar tot, del meu país.
La llengua,
la poesia,
fins i tot el temps.
Però ja no soc ciutadana alemanya, veu?
No tinc cap dret.
Deu sentir-se molt lluny de casa.
Lluny de casa?
Ja no tinc casa, senyor Fry.
No tinc país.
L'única entrada és aquí.
La tanca aquí està poc reforçada i en alguns llocs es pot tallar.
Quan era allà, uns nois estaven fent un túnel aquí.
Cal portar els soldats britànics al lloc oportú en el moment indicat.
- Segur que ho han arreglat. - O potser no.
Almenys és possible.
El Touré té un uniforme per a mi.
Tu distreus a la porta i jo entro a buscar-los.
Llavors ens trobem aquí, a la tanca.
I si no pots sortir?
No passarà.
El Touré ha avisat els presoners.
Molt bé.
Coneixes un tal Hans Fittko?
Com?
Si coneixes algú que es digui Hans Fittko.
Aquesta és la llista dels presoners actuals.
Però si és mort.
Què passa?
Hi ha un home que es diu Hans Fittko al camp.
El teu germà?
El meu marit.
Què? Estàs casada?
Això no està bé.
I si és veritat? Llavors l'hem de treure d'allà.
Si us plau, deixa'm ajudar-te.
Si us plau. Te'n dec una.
- Està bé. - Està bé.
Mary Jayne, no ho facis.
A tu no t'importa.
Deixa'm a la porta principal, i faré servir el Dagobert de distracció.
El teu gos?
És la meva missió i ho faré com cregui convenient.
- Saps conduir? - Mary Jayne.
Pensava que estava sola.
Hem d'ensenyar al marit de la Lisa alguna cosa perquè ens cregui.
Has de tenir alguna cosa.
Una cosa.
L'anell de casament.
Dona-me'l.
Paul...
Pensava que era mort.
La guerra és complicada.
És un bon home.
Tu porta l'anell.
Si us plau.
Gràcies, senyor.
Visat de turista, número 134.
Sí.
Tres mesos.
Necessito la seva adreça local. És aquesta?
Sí.
És un hotel?
No, una residència privada.
Doncs ha de firmar el propietari. Un moment.
Senyor, disculpi...
Vil·la Air-Bel, Av. Jean Lombard, 63?
Sí. Per què és necessari? El propietari és Thomas Lovegrove.
Aquí hi diu que la casa és d'una tal Sra. Marguerite Nouget.
D'acord.
Senyora Nouget.
Senyor Fry.
Em fa l'efecte que tinc...
una cosa que m'ha de firmar.
Si això és correcte,
necessito la seva firma.
Que tingui bon dia.
Gràcies.
Vols dir que funcionarà?
Som a França.
Creus que un guàrdia blanc distingeix dos homes negres?
Bona sort.
Et veig a l'altra banda.
Tot anirà bé.
Ja està.
Bona nit!
Bona nit.
Em recorda? Vinc a veure el meu marit.
Ara? Ara no hi ha visites.
Si us plau, senyor! Segur?
Crec que no m'ha entès. Se n'ha d'anar.
Entesos.
Oh, no!
- El meu gos! - Ei!
- El gos! - No!
Agafin el gos!
Dagobert!
Agafin el gos!
Mare meva, Dagobert!
- Estàs bé? - Sí.
- I tu? - Sí. Ha anat bé?
Ara.
De pressa.
Cap aquí.
- Veieu la llum? - Sí.
Molt bé.
Escoltin. Segueixin cap allà, ens trobem al cotxe.
Un moment, i el Paul?
- El Paul? - Sí.
No...
- I el Paul? - No ho sé.
Va!
Som-hi.
Va.
Dagobert!
Merda, Dagobert! No! L'he d'agafar.
- Mary Jayne, no! - No passa res, deixa'm.
No em passarà res.
Agafa el cotxe, tens les claus.
No et puc deixar aquí.
A l'esquerra! Va!
- Merda. - Va, anem, corre.
Sí.
Que bonic.
Ha solucionat allò del visat?
Sí.
I el meu?
De debò,
si pogués fer alguna cosa, ho faria.
De debò?
La majoria ja no s'atreveix a actuar de manera independent.
Jo no soc com la majoria.
Doncs demostri-ho.
Mary Jayne.
Ei, què ha passat?
Tot ha anat perfecte, només...
Hem perdut el gos.
I els presoners de guerra?
Venen darrere amb les bicis.
On és la Lisa?
Puc sol.
Et...
Et vaig esperar.
No vas venir!
Lisa.
No vas venir.
Lisa.
Mary Jayne.
No...
Sé com et sents.
He perdut...
tothom.
He perdut els meus pares,
els meus amics.
He perdut la meva germana.
L'Ursula?
No...
En tinc una altra.
L'Eva.
L'Eva és la petita.
Saps?
No et pots desanimar ara,
perquè has...
has estat increïble avui.
Era una missió dificilíssima,
i estaves tan decidida a salvar el marit de la Lisa...
I bé, ho hem aconseguit.
Però has de...
seguir endavant,
perquè...
Lisa.
Pensar en tu m'ha mantingut en vida allà dins.
Jo també soc un delinqüent.
Ja ho sé.
Per què aquesta casa és de la Sra. Nouget?
Va treballar per mi durant anys a París.
Sabia què hi feia, jo, allà.
I sap què fem aquí?
Jo enviava jueus a Palestina.
I quan els nazis van arribar a París,
ella em va ajudar a fugir.
L'hi dec tot.
Un dia, també hauré de marxar d'aquí.
Però li deixaré aquesta casa.
El món ha canviat, Varian.
Les regles antigues ja no valen.
Però si les regles ja no valen,
on trobem el camí a seguir?
En nosaltres mateixos.
L'un en l'altre.
Bon dia.
He passat una nit increïble.
Que bé, poder-ho dir en alemany.
Qui s'ha tornat boig no és la llengua.
No.
Arribarà el dia que Alemanya es recuperarà.
Algun dia potser.
Però vivim ara.
Ara mateix em sento molt viu.
Estimat germà,
per fi he aconseguit visats dels Estats Units per a tots dos.
Pots recollir el teu al consolat dels Estats Units a Marsella.
Sé que no t'agrada que et diguin què has de fer,
però per respecte als nostres pares, ves a buscar el visat.
Vine a Lisboa i viatgem als Estats Units junts.
Ja hem perdut prou coses els dos.
Em nego a deixar-te enrere.
Amb amor, la teva germana Ursula.
Bingham.
- Gràcies per venir aquí. - Sento això del Reese, no ho sabia.
Va ser humiliant, però és inofensiu. Estic treballant-hi.
- El Patterson no et va fer fora del país? - No em rendeixo tan de pressa.
Molt bé.
Necessito que em facis un favor.
Es diu Hannah Arendt. La puc enviar en vaixell al Carib.
Soc amic del capità.
Necessita un visat.
El port està tancat.
Ja obrirà, i llavors estarem preparats.
De fet, en necessitaré molts més, el vaixell és gran.
Hauries de veure les circulars que ens arriben
dels caps del Departament d'Estat.
"Els jueus pateixen,
però la història demostra que el patiment no els mata.
Si n'hem d'acceptar alguns,
que siguin vells que no es reprodueixin ni perjudiquin el país."
Fan girar vaixells al port de Nova York per por d'espies alemanys.
Mentrestant, el meu cap, el meu pare i tants més...
Estic del teu costat,
però, sincerament, Varian, no puc desobeir ordres directes.
I tant, que pots.
Fes-me'n responsable.
Digues que t'he amenaçat, m'és igual.
Fes el que puguis.
Si us plau.
En puc fer tres per setmana,
com a màxim.
Gràcies.
Paul.
Gràcies per alliberar els nostres.
Nostres?
És britànica.
Els britànics són al costat bo d'aquesta guerra,
així que jo també.
M'han dit que té molt a dir del món.
Grans plans.
Crec que la guerra serà una oportunitat per reimaginar qui som,
per lluitar per la llibertat des de dins.
Europa s'alliberarà i després serà el torn de les colònies.
En què ha pensat, Paul?
Tot el pla logístic dels nazis es basa en el ferrocarril.
El sud de França no està ocupat pels nazis.
No encara.
- Els hem d'atacar a la jugular. - Com?
Amb diversos atacs a la línia de tren principal
que connecta el sud amb la Gestapo a Dijon.
Els ponts costen de reconstruir.
Necessitarem explosius, i segurament armes i intel·ligència.
Ens ho pot oferir?
Sí.
Per a tu, senyoreta.
Gràcies, Hans.
- Bon Nadal. - Bon Nadal.
- Gràcies. - De res.
Sento no haver-los pogut enviar a casa per Nadal.
Cregui'm, Sra. Gold,
és un Nadal molt millor del que esperàvem.
Bon Nadal.
- Bon Nadal. - Bon Nadal.
Bon Nadal.
Comissari!
Bon Nadal.
En què el puc ajudar?
La noia americana ha entrat a un camp de personers.
Com? Qui?
La Mary Jayne Gold.
La Srta. Gold no podria entrar ni a una casa de nines.
Ah, no?
No coneix aquesta criatura?
La senyoreta Gold treballa per als britànics.
Els britànics?
Ha alliberat tres soldats britànics i s'ha deixat el gos.
És un crim de guerra.
- Però no me'n pot fer responsable. - I tant, que puc.
INSPIRADA EN LA NOVEL·LA DE JULIE ORRINGER
AQUESTA ÉS UNA SÈRIE DE FICCIÓ INSPIRADA EN PERSONES I FETS REALS
Subtítols: Albert Vilalta