‫- אל מעבר לאוקיינוס -‬
‫קיבלתי עכשיו אישור.‬ ‫הבנים חזרו לקמפ דה מיל.‬
‫הם בסדר?‬
‫הם חיים.‬
‫טוב, זאת הקלה.‬
‫את מבינה שאם הם ידברו, הם ידברו עלייך?‬
‫לא. לא, הם לא ידברו עליי.‬ ‫-אם יהיה לך מזל.‬
‫אבל אם וישי ישמע מהם על מעורבותך,‬
‫לא נוכל להגן עלייך.‬
‫אם ילחצו עלינו, נכחיש כל ידע על פעולותייך.‬
‫איך? אני גרה עם תומאס.‬
‫הווילה אייר-בל היא בית גדול.‬
‫איך הוא ידע מה מישהי מדייריו עושה כל היום?‬
‫תומאס.‬
‫תומאס!‬
‫תראי, זה לא תלוי בי.‬
‫כולנו ממלאים הוראות.‬
‫מי את?‬
‫עכשיו את שואלת אותי שאלות?‬ ‫-מי את?‬
‫לאן את הולכת אחרי הפגישות האלה?‬
‫מה איתך? לאבגרוב זה בכלל שם אמיתי?‬
‫די.‬
‫לא! שניכם יכולים להעמיד פנים‬ ‫כאילו אתם לא יודעים שום דבר עליי,‬
‫אבל אני ספר פתוח!‬ ‫אני זו שלא יודעת כלום עליכם!‬
‫המלחמה הזו גדולה‬ ‫מכל אחד מאיתנו, מרי ג'יין.‬
‫הנאצים משטחים את מנצ'סטר.‬ ‫עלינו להוציא את האנשים האלה לפני חג המולד.‬
‫את תצטרכי לגרום לזה לקרות.‬ ‫-לבד?‬
‫מרגו.‬
‫אני אלך איתה.‬
‫תן לה ללכת לבדה.‬
‫אה, כי עליי אפשר לוותר.‬
‫כי זו אשמתך שהם שם!‬ ‫-אז למה שאעשה את זה בשבילכם?‬
‫כי אם לא תעשי,‬
‫נפסיק את התמיכה הכספית שלנו‬ ‫בוועדת חילוץ החירום.‬
‫בוקר טוב.‬
‫מה לא בסדר איתי?‬
‫ממש שום דבר.‬
‫אני ישנה טוב מדי.‬
‫זה דבר טוב.‬
‫כולם בווילה מחכים לצאת מכאן.‬
‫כל יום הם שואלים אותי מתי.‬
‫השותפים החטטניים שלך קלטו מה אנחנו עושים?‬
‫זה משנה?‬
‫זה ישנה לחלק מהאנשים.‬
‫טוב, לא אכפת לנו מהאנשים האלה, נכון?‬
‫לא אכפת לנו.‬ ‫-לא.‬
‫חנה ארנדט תמיד קמה עם שחר.‬
‫היינו במחנה המעצר בגירס ביחד‬
‫כשהגרמנים פלשו לפריז.‬
‫זה היה כאוס מוחלט.‬
‫השומרים הצרפתים נטשו את העמדות שלהם‬ ‫והשאירו את השערים פתוחים.‬
‫אבל לא יכולתי לעזוב.‬
‫הייתי...‬
‫משותקת מפחד.‬
‫חנה...‬
‫חנה פשוט קמה ויצאה,‬
‫כאילו זה הדבר הכי פשוט בעולם.‬
‫היא נתנה גם לי את האומץ לעזוב.‬
‫אילו רק יכולתי להחזיר לה טובה עכשיו‬ ‫ולהוציא אותה מכאן.‬
‫בוקר טוב.‬
‫סליחה, גברת ארנדט.‬
‫לא, רק ה...‬
‫שפה שלך.‬
‫סליחה. האנגלית שלי...‬
‫את יודעת, למעשה...‬
‫למדתי קצת גרמנית בברלין.‬
‫מה את עושה שם?‬
‫מתרגמת את עבודתו של חברי,‬ ‫ולטר בנימין, לאנגלית.‬
‫זו דרך טובה ללמד את עצמי אנגלית.‬
‫אמריקה תהיה חייבת לך.‬
‫אז תגיד בבקשה לאמריקה שתיתן לי ויזה.‬
‫לצערי, לא אוכל לעזור לך עם זה.‬
‫כי אני לא ברשימה שלך?‬
‫וריאן.‬
‫אני ממהר.‬
‫כדאי שנחגוג כאן את חג המולד.‬ ‫זה יעודד את האנשים.‬
‫מה דעתך? נוכל לקשט את העץ הזה.‬
‫חשבתי שיהודים לא חוגגים את חג המולד.‬ ‫-באירופה כולם חוגגים אותו.‬
‫וריאן.‬
‫בבקשה, דבר איתי.‬
‫לא.‬
‫טוב.‬ ‫-טוב, אעזוב את זה.‬
‫אולי קצת שקט?‬ ‫-אוקיי.‬
‫תירגע.‬
‫כן.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫דממה זה נחמד.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫אני צריכה לדבר איתך.‬
‫בדיוק עמדתי ללכת.‬
‫גם איתך, בבקשה.‬
‫שבי.‬
‫אני צריכה להוציא‬ ‫את שבויי המלחמה הבריטים ממחנה הכליאה.‬
‫ברור שאת צריכה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אפילו אם זה היה אפשרי,‬ ‫איך את יודעת שהם שם?‬
‫טוב, אני לא יודעת כלום,‬ ‫אבל אני סומכת על המקור שלי.‬
‫זה קצין מודיעין בריטי?‬ ‫-מנהלת בכירה במבצעים המיוחדים.‬
‫קוראים לה מרגו.‬
‫ולאבגרוב?‬ ‫-הוא עובד בשבילה.‬
‫ידעתי.‬
‫אני רוצה לפגוש אותה.‬ ‫-תעזור לי בזה, ואארגן את ההיכרות.‬
‫בבקשה?‬
‫אני לא יכולה לעשות את זה לבד.‬
‫אנחנו לא יכולים ללכת לשם‬ ‫בלי לדעת בדיוק איך לצאת.‬
‫בלמר היה בפנים.‬
‫האמן?‬
‫הוא בווילה.‬ ‫-נכון, אני יכולה לדבר איתו. כן.‬
‫בבקשה.‬
‫אצטרך לבדוק את המתחם של חצר בית הכלא.‬
‫בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב. נהיה איתכם ברגע שנוכל.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫חשבתי...‬ ‫-וריאן.‬
‫כדאי שנעבוד שוב על הריאיון‬ ‫כדי להתייחס לכל דרך אפשרית לכניסה.‬
‫יש אנשים שאולי יוכלו‬ ‫להיכנס לארה"ב כסטודנטים, לדוגמה.‬
‫בוקר טוב. אתה כאן לריאיון?‬
‫אני דילון ריס, מר פריי.‬ ‫אני מהקונסוליה האמריקאית.‬
‫סליחה?‬ ‫-ניסיתי להגיד לך.‬
‫אני המחליף שלך.‬
‫המחליף שלי?‬
‫פוטרת. אתה יודע את זה.‬
‫אל תהיה מגוחך!‬ ‫-רציתי לתת לך את זה.‬
‫עשרים וארבע שעות לעזוב את המדינה?‬
‫הכול מוסבר בבירור במכתב.‬
‫ויזת העבודה הצרפתית שלך‬ ‫הגיעה לסיומה יחד עם העסקתך.‬
‫אל דאגה, אני אדאג שהמקום הזה‬ ‫יעבוד כמו שעון שווייצרי.‬
‫התקשרת לבינגהאם?‬ ‫-כן, לא היה לו שום מושג מזה.‬
‫וריאן, אל תיתן לזה לקרות.‬ ‫-לא אתן לזה לקרות. אלחם בזה עד ש...‬
‫תירגע.‬
‫מה אמרת לי עכשיו?‬
‫כולנו מבוגרים כאן, מר פריי.‬ ‫הכול יהיה בסדר.‬
‫בבקשה אל תספרי על זה לאף אחד.‬
‫אני אחזור.‬
‫שיהיה לך יום נעים.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫אני אחזור.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫אני חייב לראות אותו.‬
‫אבל...‬ ‫-עכשיו!‬
‫ביום רביעי הבא.‬
‫ביום רביעי הבא? לא, זה ממש מאוחר מדי.‬
‫כמה חבל.‬
‫פטרסון?‬
‫פטרסון.‬
‫אתה לא יכול לעשות לי את זה.‬ ‫-אנא, מר פריי, אתה נותן לי יותר מדי קרדיט.‬
‫אני רק ביורוקרט שממלא הוראות מגבוה.‬
‫מה אמרת להם?‬
‫עליך?‬ ‫-כן!‬
‫רק את האמת.‬
‫מר בלמר?‬
‫אפשר לשאול אותך...‬
‫שאלה יוצאת דופן?‬
‫אתה זוכר משהו לגבי קמפ דה מיל, מבפנים?‬
‫אני זוכר הכול לגבי קמפ דה מיל.‬
‫לעולם לא אשכח אפילו סנטימטר מהמקום הזה,‬ ‫כל עוד אני חי.‬
‫ההרגשה של אנשים דחוסים כנגדי יום ולילה.‬
‫הגופים החמימים, הרטובים שלהם.‬
‫צחנת האנושיות.‬
‫אתה חושב שתוכל לבנות בשבילי‬
‫דגם של המחנה מבפנים ומבחוץ?‬
‫למה?‬
‫כי אני רוצה לעזור לאחרים לברוח.‬
‫אז כמובן.‬
‫תוכלו להיפגש כאן מתי שתרצו. זה מקום בטוח.‬
‫תודה.‬
‫רבותיי.‬
‫אנחנו משחקים כאן לטווח ארוך.‬
‫אחרי שנגרש את הגרמנים מצרפת,‬
‫נגרש גם את הצרפתים מאפריקה!‬
‫אז למה יש כאן אדם לבן?‬
‫אני יהודי.‬
‫אתה עדיין לבן.‬ ‫-אלברט בסכנה כאן לא פחות מכל אחד מאיתנו.‬
‫רבותיי.‬
‫אנחנו צריכים בני ברית.‬
‫אנחנו צריכים גם כלי נשק.‬
‫אימונים. מודיעין.‬
‫מאיפה?‬
‫בתור התחלה? מהבריטים.‬
‫הבריטים? יש להם את האימפריה הקולוניאליסטית‬ ‫הכי גדולה בעולם.‬
‫אבל כאן, כרגע, הם שותפים למטרות שלנו.‬
‫אם נשחרר את שבויי המלחמה שלהם מחר,‬
‫נחזק את שיתוף הפעולה העתידי.‬
‫מי בפנים?‬
‫יש כאן רשימה של אסירים נוכחיים.‬
‫האנשים שאתה מחפש נמצאים ביניהם.‬
‫אוכל להודיע להם, כדי שידעו שתגיעו.‬ ‫אבל אתם חייבים להיות מוכנים לזוז מהר.‬
‫אנחנו מגינים על מתחם המחנה.‬
‫אנחנו יורים כדי להרוג. זאת העבודה.‬
‫נוכל לעכב את הירי רק למשך...‬
‫אולי 60 שניות, הכי הרבה.‬
‫אם השומרים הצרפתים‬ ‫יחשבו שאנחנו מאפשרים לאסירים לברוח,‬
‫תאמין לי,‬
‫הם יירו בנו.‬
‫יש לי חדשות טובות, ו...‬
‫חדשות טובות יותר.‬
‫איפה להתחיל?‬ ‫-אתה יודע, אני מתגעגע לאמריקאים. קדימה.‬
‫החדשות הטובות הן שאנחנו מנהלים‬
‫שיחות להוטות מאוד‬ ‫עם הלקוחות האירופאים שלנו.‬
‫לחיי זה.‬
‫המטרה של ACM,‬
‫לא משנה מה תהיה התוצאה‬ ‫של המלחמה הארורה הזאת, היא פשוטה.‬
‫אנחנו רוצים לראות‬ ‫עסקים אמריקאיים פורחים באזור.‬
‫איך עוד נוכל להפעיל השפעה דמוקרטית?‬
‫יש לשמור על יכולתנו לעבוד עם שני הצדדים.‬
‫נכון.‬
‫אם רוזוולט יכריז על מלחמה,‬ ‫הוא יוותר על המושב שלנו ליד השולחן.‬
‫אני מסכים איתך לחלוטין.‬
‫מה שמביא אותי לחדשות הטובות יותר.‬
‫ACM רוצה להציע לך עבודה, באופן רשמי.‬
‫לי?‬
‫תגיד לי אם אני מגזים פה,‬
‫אבל אנחנו צריכים‬ ‫מישהו שיהיה האיש שלנו באירופה,‬
‫ואני לא יכול לחשוב‬ ‫על מישהו מתאים יותר ממך.‬
‫כלומר, אם וכאשר‬ ‫תהיה מוכן לעבור למגזר הפרטי.‬
‫ובכן, למעשה,‬
‫אהיה רשאי לפרוש משירות החוץ‬ ‫כשאהיה בן 50, באביב הקרוב.‬
‫וריאן.‬
‫למה אתה כל כך כועס?‬
‫איזה מבין החוקים הרבים שעברתי עליהם‬ ‫פוגע בך הכי הרבה? המלחמה בפאשיזם?‬
‫מתן מחסה לקיצונים?‬
‫אהבת גברים?‬ ‫-מספיק.‬
‫אם עליי לחיות חיים‬ ‫בהם כל מה ששווה להילחם למענו לא חוקי,‬
‫וכל דבר ששווה לעשות אותו הוא פשע,‬
‫אז קרא לי פושע.‬
‫לא אתנצל על כך.‬
‫שיקרת לי לגבי מי שאתה עובד בשבילו.‬
‫זה מידע שהשמטתי. ויש לכך סיבה.‬
‫ובכך שעשית זאת, סיכנת את כל הפעילות שלי!‬
‫זה רק עניין של זמן‬ ‫עד שהצרפתים יגלו שאני עובד מתוך...‬
‫קן ריגול בריטי!‬
‫וכשהאמריקאים יגלו, אני אחטוף משני הצדדים!‬
‫מה שאני צריך לעשות זה לעזוב את הבית הזה‬
‫ולקחת איתי את כל מי שנמצא כאן,‬ ‫אבל לאן נלך, תומאס?‬
‫אין לאן ללכת!‬
‫למה אתה עובד בשביל הבריטים?‬
‫כי הם היחידים שנלחמים בנאצים.‬
‫וינסטון צ'רצ'יל הוא חבר של היהודים.‬
‫וינסטון צ'רצ'יל הוא אנטישמי עוין‬ ‫מאחורי דלתות סגורות.‬
‫לא אכפת לי ממעשיו מאחורי דלתות סגורות,‬
‫או ממעשיו של אף אחד מאחורי דלתות סגורות.‬
‫צ'רצ'יל הבטיח לתת לנו מולדת.‬
‫ואנחנו צריכים כזו.‬
‫חנה.‬
‫באמת שלא אוכל לעזור לך.‬
‫איבדתי את העבודה שלי, ומגרשים אותי מצרפת.‬
‫אבל עדיין יש לך זכויות.‬
‫זכויות אמריקאיות!‬
‫אבל אני בצרפת.‬
‫כולנו בצרפת, מר פריי.‬
‫כן.‬
‫כאמריקאי, יש לך זכות להישאר פה כתייר.‬
‫לי אין.‬
‫אני כנראה האדם הכי גרמני שאתה מכיר.‬
‫אני מתגעגעת לכל דבר במדינה שלי.‬
‫לשפה,‬
‫לשירה,‬
‫אפילו למזג האוויר.‬
‫אבל אני כבר לא אזרחית גרמניה, אתה מבין?‬
‫אין לי זכויות.‬
‫את ודאי מתגעגעת מאוד הביתה.‬
‫מתגעגעת הביתה?‬
‫חסרת בית, מר פריי.‬
‫אני חסרת מדינה.‬
‫הכניסה היחידה היא כאן.‬
‫גדר התיל כאן חלשה במקומות מסוימים,‬ ‫והיא מספיק דקה כדי לחתוך אותה.‬
‫כשהייתי שם,‬ ‫כמה בחורים ניסו לחפור כאן מנהרה.‬
‫אז הכול מתמצה בהבאת החיילים הבריטים‬ ‫למקום הנכון בזמן הנכון.‬
‫אני די בטוח שהם תיקנו את זה.‬ ‫-אולי, ואולי לא. לפחות זה אפשרי.‬
‫לטורה יש מדי צלף בשבילי.‬
‫תעסיקו את השומרים בחזית,‬ ‫ואני אתגנב ואמצא את החיילים.‬
‫ואז ניפגש כאן, ליד גדר התיל.‬
‫ואם תיתקע בפנים?‬
‫לא איתקע.‬
‫טורה אמר לאסירים שיצפו לנו הלילה.‬ ‫-יופי.‬
‫את מכירה את האנס פיטקו?‬
‫מה?‬
‫את מכירה מישהו בשם האנס פיטקו?‬
‫זאת הרשימה של אסירים נוכחיים בקמפ דה מיל.‬
‫אבל הוא מת.‬
‫מה קורה פה?‬
‫יש בדה מיל אדם בשם האנס פיטקו‬ ‫יחד עם השבויים הבריטים.‬
‫אחיך?‬
‫בעלי.‬
‫מה? את נשואה?‬
‫לא יכול להיות שזה נכון.‬
‫אבל... מה אם כן?‬ ‫אם זה נכון, אנחנו חייבים להוציא אותו.‬
‫בבקשה, תני לי לעשות את זה בשבילך.‬
‫בבקשה, כי אני חייבת לך.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫מרי ג'יין, אל תעשי את זה.‬
‫זה לא עניינך.‬
‫תוריד אותי בשער הכניסה,‬ ‫ואשתמש בדאגוברט כהסחת דעת.‬
‫הכלב שלך?‬
‫זאת המשימה שלי, ואני אנהל אותה‬ ‫כפי שאני מוצאת לנכון. אתה נוהג?‬
‫מרי ג'יין!‬ ‫-חשבתי שאני לבד.‬
‫עלינו להראות לבעלה של ליזה משהו מוכר,‬ ‫או שהוא לא יבטח בנו.‬
‫בטח יש לך משהו.‬
‫דבר אחד.‬
‫טבעת הנישואים שלי.‬
‫תביאי לי אותה.‬
‫פול...‬
‫חשבתי שהוא מת.‬
‫מלחמה היא דבר מורכב.‬
‫הוא אדם טוב.‬
‫רק תביאי את הטבעת.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫ויזות תייר, מספר 134.‬
‫כן.‬
‫שלושה חודשים.‬
‫אני צריך את הכתובת המקומית שלך. זו הכתובת?‬
‫כן.‬
‫זה מלון?‬
‫לא, אלה מגורים פרטיים.‬
‫אז נצטרך את החתימה‬ ‫של בעל הבית שלך. רגע אחד.‬
‫אדוני, סליחה...‬
‫וילה אייר-בל, שדרת ז'אן לומבארד 63?‬
‫כן. למה זה נחוץ?‬ ‫בעל הבית הוא תומאס לאבגרוב.‬
‫אבל כתוב כאן שהבית שייך‬ ‫לגברת בשם מרגריט נוז'ה.‬
‫בסדר.‬
‫מדאם נוז'ה.‬
‫מר פריי.‬
‫אני חושב שיש לי...‬
‫משהו שאני צריך שתחתמי עליו.‬
‫אם זה נכון,‬
‫אני צריך את החתימה שלך כאן.‬
‫יום טוב.‬
‫תודה.‬
‫אתה חושב שזה יעבוד?‬
‫אנחנו בצרפת.‬
‫נראה לך ששומר לבן‬ ‫יוכל להבדיל בין שני אנשים שחורים?‬
‫בהצלחה.‬
‫נתראה בצד השני.‬
‫זה יצליח.‬
‫זה בסדר.‬
‫ערב טוב.‬
‫אתה זוכר אותי? באתי לראות את בעלי.‬
‫בעלי.‬
‫עכשיו? לא, אין ביקורים.‬
‫בבקשה, אדוני! אתה בטוח?‬
‫אני חושב שלא הבנת אותי.‬ ‫את חייבת ללכת, מדאם.‬
‫אני מבינה.‬
‫אוי, לא!‬
‫הכלב שלי!‬ ‫-היי!‬
‫הכלב!‬ ‫-לא!‬
‫תפסו את הכלב!‬
‫דאגוברט!‬
‫תפסו את הכלב!‬
‫אלוהים! דאגוברט!‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫ואתה?‬ ‫-כן. זה עבד?‬
‫לכו.‬
‫רוצו.‬
‫מכאן.‬
‫אתם רואים את האור?‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי.‬
‫תקשיבו, תמשיכו ללכת בכיוון הזה.‬ ‫נפגוש אתכם ליד המכונית.‬
‫רגע, איפה פול?‬
‫פול?‬ ‫-פול.‬
‫אני לא...‬
‫איפה פול?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫דחוף!‬
‫קדימה.‬
‫דאגוברט!‬
‫אלוהים! דאגוברט, לא! אני חייבת להביא אותו.‬
‫מרי ג'יין, עצרי!‬ ‫-לא, זה בסדר. עזוב אותי, אני אסתדר.‬
‫זה בסדר. אני אסתדר.‬
‫קח את הרכב, יש לך את המפתח! עזוב אותי!‬ ‫-לא אעזוב אותך.‬
‫עצרו!‬
‫שיט!‬ ‫-קדימה, בואי נזוז!‬
‫אוקיי.‬
‫יפהפה.‬
‫פתרת את בעיות הוויזה שלך?‬
‫כן.‬
‫ואת שלי?‬
‫תאמיני לי,‬
‫אם הייתי יכול לעשות משהו, הייתי עושה.‬
‫באמת?‬
‫רוב האנשים כבר לא מעיזים‬ ‫להתנהג באופן עצמאי.‬
‫אני לא כמו רוב האנשים.‬
‫תוכיח.‬
‫מרי ג'יין.‬
‫היי. מה קרה?‬
‫הכול הלך מושלם. אנחנו רק...‬
‫איבדנו את הכלב.‬
‫מה לגבי שבויי המלחמה?‬ ‫-הם יגיעו לכביש הגישה לבית על אופניים.‬
‫איפה ליזה?‬
‫אני בסדר.‬
‫אני...‬
‫חיכיתי לך.‬
‫אף פעם לא הגעת!‬
‫ליזה.‬
‫אף פעם לא הגעת!‬
‫ליזה.‬
‫מרי ג'יין.‬
‫אני...‬
‫אני יודע איך את מרגישה.‬
‫איבדתי...‬
‫את כולם.‬
‫איבדתי את ההורים שלי,‬
‫את החברים שלי.‬
‫איבדתי את אחותי.‬
‫אורסולה?‬
‫לא. אני...‬
‫יש לי עוד אחת.‬
‫אווה.‬
‫אווה היא הקטנה.‬
‫את יודעת...‬
‫את לא יכולה פשוט להישבר לרסיסים עכשיו,‬
‫כי את...‬
‫היית מדהימה היום.‬
‫זו הייתה משימה כל כך קשה,‬
‫והיית כל כך נחושה להציל את בעלה של ליזה.‬
‫ו... טוב, עשינו את זה.‬
‫אבל את חייבת‬
‫להמשיך להתקדם,‬
‫כי...‬
‫ליזה.‬
‫רק המחשבה עלייך שמרה עליי בחיים שם.‬
‫גם אני פושע.‬
‫אני יודע.‬
‫למה הבית הזה שייך למדאם נוז'ה?‬
‫היא עבדה בשבילי במשך שנים בפריז.‬
‫היא ידעה מה אני עושה שם.‬
‫היא יודעת מה אנחנו עושים פה?‬
‫הברחתי יהודים לפלשתינה.‬
‫וכשהנאצים הגיעו לפריז...‬
‫היא עזרה לי לברוח.‬
‫אני חייב לה הכול.‬
‫יום אחד אצטרך לעזוב גם פה,‬
‫אבל אז אשאיר אותה עם הבית הזה.‬
‫זה עולם חדש, וריאן.‬
‫החוקים הישנים לא חלים עליו.‬
‫אבל אם החוקים לא חלים,‬
‫איפה נמצא את המצפן שלנו?‬
‫בתוכנו.‬
‫זה בזה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫היה לי לילה נהדר.‬
‫זה מרגיש טוב להגיד את זה בגרמנית.‬
‫לא השפה שלנו היא זאת שהשתגעה.‬
‫לא.‬
‫יום אחד גרמניה תתאושש מכל זה.‬
‫יום אחד, אולי.‬
‫אבל אנחנו חיים עכשיו.‬
‫כרגע אני מרגיש חי מאוד.‬
‫- אלברט הירשמן -‬
‫- א' הירשמן‬ ‫מלון דו מאר, ליסבון, פורטוגל -‬
‫אחי היקר.‬
‫סוף סוף הצלחתי להשיג לשנינו ויזה אמריקאית.‬
‫תוכל לאסוף את שלך‬ ‫בקונסוליה האמריקאית במארסיי.‬
‫אני יודעת שאתה לא אוהב‬ ‫שאנשים אומרים לך מה לעשות,‬
‫אבל מתוך כבוד להורינו,‬ ‫בבקשה תאסוף את הוויזה.‬
‫בוא לפגוש אותי בליסבון,‬ ‫כדי שנוכל לנסוע ביחד לאמריקה.‬
‫שנינו כבר איבדנו כל כך הרבה.‬
‫אני מסרבת להשאיר אותך מאחור.‬
‫אחותך האוהבת, אורסולה.‬
‫בינגהאם.‬
‫תודה שאתה נפגש איתי כאן.‬ ‫-אני מצטער בקשר לריס. לא היה לי מושג.‬
‫זה היה משפיל,‬ ‫אבל הוא לא מזיק. אני מסתדר איתו.‬
‫פטרסון לא ניסה לגרש אותך מצרפת?‬
‫אני לא נכנע כל כך בקלות.‬
‫יופי.‬
‫אני... צריך שתעשה משהו בשבילי.‬
‫קוראים לה חנה ארנדט.‬
‫יש לי מקום בשבילה על ספינה לקאריביים.‬
‫הקפטן הוא חבר שלי.‬
‫היא צריכה ויזה.‬
‫הנמל סגור.‬
‫הוא ייפתח שוב, וכשזה יקרה, נהיה מוכנים.‬
‫האמת שאצטרך עוד הרבה ויזות.‬ ‫זו ספינה גדולה.‬
‫תקשיב, אתה צריך לראות את התזכירים‬ ‫שמגיעים מהבכירים במחלקת המדינה.‬
‫"היהודים סובלים,‬
‫"אבל ההיסטוריה של הגזע שלהם‬ ‫שסבל לא הורג רבים מהם.‬
‫"אם נצטרך לקבל כמה מהם,‬
‫"אלה יהיו רק זקנים‬ ‫שלא יתרבו ולא יוכלו להזיק למדינתנו."‬
‫הם לא נותנים לספינות פליטים‬ ‫להיכנס לנמל ניו יורק, מפחד ממרגלים גרמנים.‬
‫בינתיים הבוס שלי, אבא שלי, עוד רבים אחרים...‬
‫תראה, אני בצד שלך,‬
‫אבל בכנות, וריאן,‬
‫אני לא יכול לסרב להוראות ישירות.‬
‫אתה יכול! תרשום אותי כנותן החסות שלה.‬
‫תגיד לפטרסון שאיימתי עליך באקדח.‬ ‫לא אכפת לי.‬
‫עשה מה שאתה יכול.‬
‫בבקשה.‬
‫אוכל להוציא שלוש בשבוע,‬
‫הכי הרבה.‬
‫תודה.‬
‫פול.‬
‫תודה ששחררת את החיילים שלנו.‬ ‫-החיילים שלנו?‬
‫את בריטית.‬
‫הבריטים נמצאים בצד הנכון במאבק הזה,‬
‫אז אני נאבקת לצידם.‬
‫שמעתי שיש לך הרבה מה להגיד על העולם.‬
‫תוכניות גדולות.‬
‫אני מאמין שהמלחמה תיתן לנו‬ ‫הזדמנות לדמיין מחדש את מי שאנחנו,‬
‫ללחום את דרכנו אל החופש מבפנים החוצה.‬
‫אירופה תשוחרר, ואז הקולוניות ישוחררו.‬
‫על מה חשבת, פול?‬
‫כל מנגנון הפעולה הנאצי‬
‫נשען על מסילת הרכבת.‬
‫דרום צרפת לא נמצא תחת כיבוש נאצי.‬
‫עדיין לא.‬
‫עלינו לחתוך את וריד הצוואר עכשיו.‬ ‫-איך?‬
‫התקפות ממוקדות על קו הרכבת הראשי‬
‫שמחבר את הדרום לגסטפו בדיז'ון.‬
‫לא קל לבנות מחדש גשרים.‬
‫אנחנו צריכים חומרי נפץ,‬ ‫אולי כלי נשק, וגם מודיעין.‬
‫תוכלי לספק את זה?‬
‫כן.‬
‫בשבילך, ילדה קטנה.‬
‫תודה, האנס.‬
‫חג מולד שמח.‬ ‫-חג מולד שמח.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫סליחה שלא יכולתי‬ ‫להביא אתכם הביתה לחג המולד.‬
‫תאמיני לי, מיס גולד,‬
‫זה חג מולד נחמד בהרבה ממה שציפינו לו.‬
‫חג מולד שמח.‬ ‫-חג מולד שמח.‬
‫חג מולד שמח.‬
‫קומיסר! חג מולד שמח.‬
‫איך אפשר לעזור לך?‬
‫האישה האמריקאית פרצה למחנה כליאה.‬
‫מה? מי?‬
‫מרי ג'יין גולד.‬
‫מרי ג'יין גולד לא יכולה‬ ‫לפרוץ לקערת דגני בוקר.‬
‫אה, לא?‬
‫אתה לא מכיר את היצור הזה?‬
‫מדמואזל גולד עובדת בשביל הבריטים.‬
‫הבריטים?‬
‫היא שחררה שלושה חיילים בריטים‬ ‫והשאירה את הכלב מאחור.‬
‫זה פשע מלחמה.‬
‫אתה לא יכול להטיל עליי את האחריות.‬ ‫-אני דווקא יכול.‬
‫- אל מעבר לאוקיינוס -‬
‫- בהשראת הרומן מאת ג'ולי אורינגר -‬
‫- סדרה זו היא יצירה בדיונית‬ ‫בהשראת אנשים ואירועים אמיתיים. -‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬