Ovo je Europa.
U Engleskoj gori Coventry.
Od kolovoza Luftwaffe je onamo bacio 200 tona bombi,
ubio stotine ljudi, a mnogo više i ozlijedio.
Nijemci su sinoć ponovno napali,
uništili su komunalnu infrastrukturu i zapalili grad.
Opet pogrešno.
Toliko si ovo zakomplicirao!
Ali uopće nije.
Taj je ruž jedini način da unesemo fotoaparat u zatvor.
Prošlo je pet mjeseci otkako su zarobljeni u Dunkirku.
- Znam. - A nacisti bombardiraju Veliku Britaniju.
Ne moraš me uvjeravati u misiju. Javila sam se.
Ponovno.
Nanesi ruž.
Zrcalom skrij ruku dok fotografiraš.
- A stražar? - Reci da se moraš osvježiti.
Nemaš pojma o ružu.
Iznenadila bi se.
Onda izvoli.
Pogrešno ga držiš.
- Kako ćeš pritisnuti gumb? - Možeš li mi dati trenutak?
Kvragu!
Film je ispod ruža. Mala je leća na dnu.
Uperi je u njihova lica
i reci im da te pogledaju.
Na filmu je 12 mjesta. Iskoristio sam jedno, pa ti je ostalo 11.
Dobro.
Monsieur Fry! Sjednite. Baš smo razgovarali o vama.
Aubein je.
Šestica ruku i ključanica očite su, naravno.
Jadni, dobri g. Fry, ovdje ste sami.
Ali najviše me intrigira oko u prozoru.
Čekajte.
I evo ga. To itekako ima smisla.
Posve je otuđen od samoga sebe.
Ove vam karte predviđaju sjajnu priliku.
Znate, u vili smo već jedan mjesec.
Promatrali smo vas. Morate se zagledati u sebe
i slušati svoje iskonske nagone da se oslobodite.
Vjerovati da će se iz najveće tame pojaviti blistavo svjetlo.
Mislite da iz vijesti s radija možete doznati sve što trebate, zar ne?
Kao novinar, valjda. Da.
Dok dođe do radija, već je lanjski snijeg.
Želimo znati što se događa sada.
Ako jasno vidite sadašnjost, budućnost ne nosi ugrozu.
Pokazuju li vam ove karte gdje mogu naći Maxa Ernsta?
Mislim da je u bazenu.
Hvala lijepa.
G. Ernst!
Imam vijesti.
Nakon znatnog pritiska Muzeja suvremene umjetnosti u New Yorku,
američka vam je vlada napokon izdala ulaznu vizu.
Hvala.
Vi i vaša žena sad možete legalno emigrirati u Sjedinjene Države.
Moja žena? Marie-Berthe?
Ne. Da provjerim. Oprostite.
Luise Straus-Ernst?
Rastali smo se 1927.
- Ovdje piše da je u Marseilleu. - Ne sa mnom.
Planirate li s njom putovati u Ameriku ili ne?
Ja bih. Čak bih se opet oženio njome,
ali nisam je vidio godinama i u drugom sam braku.
- S Marie-Berthe. - Točno.
Vrlo komplicirano.
Nikad niste voljeli više osoba odjednom?
Devet sam godina u braku s istom ženom.
A gdje je ona?
Znate, poenta je u tome
da sam ovdje u Marseilleu slomljena srca i sam. Niste primijetili?
Poslali su me u logor i ljubav me napustila.
Ogrtač je bio njezin.
Ali ona nije bila moja žena. Bila je prekrasna engleska slikarica.
Osjećate li to?
Slomljeno.
Zadržat ću ovo.
Čuo si vijesti?
- Willkie vodi diljem sjeveroistoka. - Mislim na Coventry.
Prenose preko radija. Luftwaffe ga je izbombardirao.
Više civilnih žrtava. Cijeli grad gori.
Ne zovu ga uzalud Blitzkrieg.
Zašto Churchill dopušta da ih kolju?
Što Britanci prije prihvate situaciju,
bolje za sve nas, uključujući i dobre građane Coventryja.
Misliš da će Nijemci pobijediti.
Osvrni se oko sebe, Binghame. Otpor slabi.
Fašisti u Italiji, Španjolskoj, Njemačkoj, sad i većini Francuske.
Ovo je novi svjetski poredak. Mi i oni.
Demokracija i fašizam.
Dvije velesile.
Isuse.
Čuj, nisu komunisti. Bar još vjeruju u slobodno poduzetništvo.
H. Ford prodao je više od 60 000 modela C u Njemačkoj u 5 g.
- Moramo surađivati s njima. - Izvolite.
Hvala, Steve.
Govoriš o poslovanju s nacistima.
Posao je američki posao, Binghame.
Ubuduće ima smisla samo da ojačamo
položaj u zemlji i štitimo interese u inozemstvu.
Sve da izbjegnemo rat.
Willkie razumije. Kad ga idući tjedan izaberu,
vjeruj mi, američka će vlada okrenuti ploču.
Victore, odnesi umjetnine u kuću. Ne smiju se pržiti u autu.
Ima li koga?
Peggy?
Slavna gđica Mary Jayne Gold iz Chicaga, glavom i bradom.
Nisam te vidjela... otkad ono? Od Gstaada? Da!
Zima 1937.
Zašto si još tu?
- U tijeku je rat. - Doista?
- Kamo ćeš sad? - Krojaču.
Kako je tvoj otac?
Ne bih znala.
Obilazim jug prije povratka u New York.
- Victor i ja kupili smo sve Picassove. - Ove su moje.
Marcel Duchamp kaže da Max Ernst živi ovdje. Je li to istina?
- Glavom i bradom. - A vi ste?
U žurbi. Drago mi je što si tu, Peggy!
Dobro.
Victore!
Drugovi! Dobro jutro.
Vidi tko nam je došao. Kojoj se dami sinoć posrećilo?
Damama.
Dvije žene? Kako im objema posvetiš pažnju?
Ekonomist sam. Ako je veća potražnja, povećaj ponudu.
A što je s gđicom Mary Jayne Gold? Vidim kako te gleda.
Da, gleda me kao psa.
Ne muti li s američkim konzulom? Pattersonom?
- Zašto to misliš? - Došao je po nju u predvorje.
Brbljav je.
Zašto pratiš njezin privatni život?
Ja sam vratar ovog hotela. Oči i uši.
Sve pratim. I moraš si prestati odvraćati misli.
Patiš, kao i svi mi.
Ali od tih žena dobivaš samo privremeno olakšanje.
Moramo energiju usmjeriti...
...u revoluciju! Da, znam! Svaki dan izvlačim ljude.
Govorim o uzvraćanju.
Oružjem?
Paule, ne.
Kad se naša vojska demobilizirala, bacili smo oružje i otišli.
Sigurno su hrpe oružja zakopane diljem zemlje.
Trebamo konkretan plan i još ljudi.
Pa sam luđački trčala po Parizu i pokušavala skriti kolekciju.
Htjela sam početi s podrumskim trezorima Louvrea,
no kustosi su se posvetili Mona Lisi
i nisu ih zanimale moje bezvrijedne suvremene slike.
I tako sam uspjela uvjeriti neke muzejske šljakere
da mi sve upakiraju i dostave.
A na obrasce su morali staviti: „kućanske potrepštine”.
Ajme da su višijevski birokrati bili dovoljno pametni da zavire unutra.
Nadam se da su već na brodu i na putu za New York.
Sretne slike.
Victor je uzrujan jer od ljeta nagovaramo A. Barra iz MoMA-e
da napiše izjavu o moralnoj potpori.
Možda ću se morati udati za njega.
Nemojte se smijati.
Daj mu vremena, Victore. Ovaj je tjedan napokon pomogao Maxu.
- Sretni Max. - Nije on jedini koji čeka vizu.
Barr je jednostavno zatrpan apelima za pomoć iz Europe.
- On? - Odlučio je postaviti suprugu na čelo.
- Zamislite. - Margu?
Sjajna ideja. Poznavao sam je na Harvardu. Zna pritisnuti.
Nadahnula si me. Zašto mi ne pomogneš?
Ja? Zaboga, ne.
Što ako me uhite ili, još gore, isele?
Nisam luda, Variane.
Za razliku od tebe, ja sam Židovka.
Prošli sam tjedan u hotelu doživjela raciju.
Odlazim idućim avionom.
Gđice Guggenheim.
Zovi me Peggy.
Prekrasna je.
Čudna je.
Sviđa mi se.
Uzet ću sve. Želim sve odnijeti sa sobom u New York.
Peggy.
Sutra mi je rođendan.
Ti si sigurno moj rođendanski dar.
Priredit ćemo ti proslavu.
Kad sam bio dijete u Kölnu, uvijek smo nazdravljali u ponoć
na dan rođendana.
Onda ćemo to i učiniti.
Ovo je Camp des Milles.
Evo prve lažne putovnice. Za Brethertona. Sjećaš se imena zatvorenika?
Michael Bretherton...
Ian Canning, D. Williams.
Moraju zbrisati s prisilnog rada.
Stignu li do vile, odvest ćemo ih u Englesku.
Bih li im to trebala reći u šiframa?
Engleski je šifra.
Čuvari obično ne razumiju engleski,
pogotovo ako govoriš brzo.
Dobro.
Ručaju u smjenama. Potrefi vrijeme i uvijek će biti drugi čuvar.
Ako netko dođe njuškati,
samo izađi odavde, vozi nekoliko minuta i nađemo se ovdje.
Ne znam voziti.
Ozbiljno?
- Zdravo, gospođo. - Zdravo.
Došla sam posjetiti muža M. Brethertona.
Supruga.
Bretherton?
Da vidimo.
Da.
Dokaz o identitetu?
Posjet za Brethertona u bloku D.
- Hvala. Otvori! - Hvala.
Da. Vidimo se poslije.
Večeras u vili slave rođendan Maxa Ernsta.
Hvala.
Mnogi će umjetnici biti ondje. Duchamp, Chagall...
Chagall?
Možda ga možeš uvjeriti da ode.
-Što je s prvom ženom Maxa Ernsta? - Koliko ih ima?
Previše.
Ispostavilo se da se žena navedena na njegovoj vizi za SAD
od njega rastala 1927. I negdje je u Marseilleu.
- Nađimo je. - Možemo pokušati. Luise Straus.
Što ako ga SAD ne pusti u zemlju bez bivše žene?
Dvije vize? Pitat ću Binghama.
Ministarstvo je kontaktiralo s Pattersonom. Moramo preko njega.
- Ja ću. - Razgovarati s Pattersonom?
Zašto ne?
Rado ću to učiniti.
Dobro.
Hajde! Pokret! Hajde!
Vaša žena.
Nemam ja ženu.
Dragi, i dalje si pravi šaljivac,
kao i kad smo se uzeli.
Hajde.
Zdravo, dušo.
Poslali su me prijatelji. Boravim u vili Air-Bel istočno odavde.
Nađimo se ondje čim odeš s posla
da te što prije vratimo kući. Razumiješ li me?
Miruj. Gledaj ovamo.
Snimila sam ga.
Još dvojica.
Bok, dragi. Lijepo te vidjeti.
Oprostite. To je ruž Elizabeth Arden.
Ta se boja više ne proizvodi.
Hvala.
Volim te i bit ćemo u kontaktu.
Pomakni se.
Bilo je blizu. Idemo.
Idemo.
Ispričavam se.
Gdje ih drže?
Koliko sam čuo, bili su u Splendideu.
Ali sad ih nema. Vidio sam Waltera Benjamina.
A onda je nestao. Dva dana poslije našli smo njegovo truplo u Španjolskoj.
Stvarno?
Da. I sad ništa.
Max Ernst, André Breton,
Hans Bellmer, Marcel Duchamp,
Alma Mahler, Franz Werfel,
Heinrich Mann, Golo Mann...
Znamo da je g. Chagall još u kućici,
no što je s drugima?
Vaš...
Američki odbor za hitna spašavanja
na novoj je lokaciji u Marseilleu?
Promatramo redove ljudi koji danonoćno čekaju,
ali nevažni su!
Svi važni ljudi s popisa g. Frya?
Nestali su.
Možda ih odvoze odavde balonima na vrući zrak.
-Što? - Daleko od očiju... Budite sretni.
Nijemci nisu sretni. A nisam ni ja.
Vi ste odgovorni za ove Amerikance, a oni od mene prave budalu.
Želim da prođemo sve ljude
koji s vama surađuju u tom odboru,
jedno po jedno.
Trebam olovku.
Ovu.
Otac Mary Jayne Gold stari je obiteljski prijatelj. Razuman tip.
Kao i vi, ne želi da mu kći pravi probleme u Marseilleu.
Zna li g. Gold da mu kći radi kao prostitutka?
Molim?
U policijskom dosjeu Mary Jayne Gold jasno piše da je prostitutka.
Američka plavuša s malim psom.
Pročitao sam dosje. Po cijelom je gradu.
To je zasigurno nesporazum.
Gđica Gold pustolovna je mlada žena.
Ali nije, znate...
Plavuša sa psićem?
Jeste li je nedavno vidjeli?
Mislim da nisam.
Zatvorite vrata.
Izvolite?
-Čekam g. Pattersona. - Pa, već ima sastanak.
Radim s g. V. Fryem u Odboru za hitna spašavanja.
Imate li zakazan termin?
Nemam, ali imam hitnu poruku.
Riječ je o vizi za njemačkog umjetnika Maxa Ernsta.
G. Ernst je u Marseilleu?
G. Ernst večeras priređuje zabavu.
Rado bih ga upoznala.
I evogac! Spremno!
A leđno?
Moraš nastaviti vježbati. Trenutak.
Trebate li još što, g. Patterson? Večeras odlazim malo ranije.
Nešto posebno?
Zapravo, da. Idem na zabavu u dvorac Villa Air-Bel.
Pravi dvorac?
Sav Marseille dolazi na rođendan M. Ernsta.
- Ugodna večer. - Ugodna večer.
Ne, to znači „ugodna večer”.
Da, tata zna francuski.
Da, znam. Samo ne volim.
Kuća izgleda prelijepo.
Ni ti ne izgledaš loše.
Koliko gostiju očekujemo večeras? I trebao bi svirati bend.
Znaš da su višijevci zabranili džez.
Pritvorit će nas murjaci u civilu?
Variane, zabava je. Možeš li se bar pokušati zabaviti?
Možda imaš pravo.
Velika zabava.
Plesat ću.
Mi ćemo plesati.
Večeras je moja večer, brate.
Osjećam to u kostima.
Udarat ću nogama toliko da će osjetiti potres u Ouidahu.
Reći će da je Petit Petit koji je otišao u zemlju
Petit se proslavio
I sad se vratio
Lisa?
Došao sam te izmamiti iz jazbine.
Ne, hvala.
Priča se da izvrsno plešeš.
Nisam raspoložena za zabavu.
Je li riječ o g. Benjaminu?
Ne samo o g. Benjaminu.
Nitko u ovoj kući nema što slaviti.
Max Ernst je živ.
Svi smo živi i mislim da je to dobar razlog.
Nema nacrta za ovo što radimo, Lisa.
Svi dajemo sve od sebe.
To si govoriš da možeš lakše spavati.
Tko je rekao da spavam?
Hvala.
Hrana.
Bravo!
Vaš g. Fry pun je iznenađenja, zar ne?
Ti izbjeglice nikad neće htjeti napustiti Francusku.
Slika slavnoga Winstona Churchilla
navodno kruži Azurnom obalom.
- Churchill je slikar? - Zašto ne?
Na radiju taj čovjek zvuči strašno dosadno.
Svi slikari zvuče dosadno na radiju.
Chagall ne.
Tko je on?
Moj je muž najomiljeniji umjetnik u Francuskoj.
Možda jest, draga Bella, ali Duchamp je najvažniji.
Chagall je i dalje Židov.
S američkom vizom koju odbija koristiti, unatoč mojim naporima.
Francuska je moj dom.
Na kraju će nacisti doći po sve nas, Marc.
Čak i po tebe.
Piletina.
Bravo!
Hvala, madame Nouget.
Hvala!
Moj prijatelj Victor Serge kaže
da među izbjeglicama fašizma koji čekaju u egzilu
imamo dovoljno briljantnih umova da oživimo cijelu naciju.
- Tako je. - Hvala, prijatelji.
Ovo mračno putovanje bilo bi nepodnošljivo bez vas.
I monsieuru Fryu na gostoprimstvu
i posvećenosti našim ciljevima,
hvala što si naša zvijezda vodilja.
- Govor, Variane. Govor! - Ne.
Govor!
Da.
Hvala, André.
Čast mi je.
Kad sam bio mlad...
Ali još si mlad.
Kad sam bio mlađi,
umjetnost je bila moja vodilja.
Moj najiskreniji sudrug
i spasitelj u razdoblju
strašne zbrke i boli.
I životna mi je čast
uzvratiti uslugu umjetnicima
i piscima čiji su mi radovi toliko toga pružili.
Stoga, hvala.
Predlažem da svi zamijenimo mjesta za idući slijed.
- Ako postoji idući slijed, naravno. - Dobro!
- Učinimo to. - Idemo.
Užasno ćeš mi nedostajati.
- Zdravo. - Zdravo.
Ti i Thomas djelujete prisno.
- Jesi li ljubomoran? - Nisam.
A tko je tvoja pratilja?
Ne tiče te se.
Ali ajme, zar ne?
Američki konzul.
Sve se dozna.
Doznalo se
i da si spavao sa svakom lijepom izbjeglicom u Marseilleu.
Tvoja sreća
što je ovaj grad prepun očajnih žena.
Francuski policajac rekao je da si prostitutka.
Zašto si razgovarao s francuskim policajcem?
Neću se ispričavati što sam koristila sva sredstva
da spasim te ljude.
Daj, molim te.
Dame i gospodo, molim vas za pozornost.
Deset, devet,
osam, sedam,
šest, pet...
Stani!
Četiri, tri,
dva, jedan... ja!
Sretan rođendan!
A ona?
Previše je uredna. Ako išta, radi za Gestapo.
A on?
Sa zatvorom?
Rekla bih... nacionalna policija.
Nacionalna policija.
Mary Jayne, koji je od tvojih otmjenih prijatelja britanski špijun?
Nemam pojma. Zašto?
Britanski obavještajci financiraju lokalne ćelije otpora. Želim je osnovati.
Stvarno?
I ja bih.
Moraš upoznati strijelca u Camp des Millesu.
Sigurna sam da je saveznik.
A da ih vrbujem ovdje?
Što ti znaš o strijelcima i ćelijama otpora?
Britanci se sami bore protiv nacista. Trebaju pomoć.
Moraš me odmah odvesti kući.
Stigao je moj šef. Ne smije me vidjeti.
Gdje radiš?
U američkom konzulatu. Konzul Patterson je ondje.
O, Bože! Što on radi ovdje?
- Nemoj se čuditi. - Nisam ga pozvala.
Nisi?
Što je tebi?!
Smjesta moram otići odavde.
U redu, idemo.
Idemo.
Isuse...
Bok.
Što tako lijepa djevojka radi u ovakvoj rupi?
To je, zapravo, visoka moda.
Idemo po piće.
Variane!
- Lena! Pitao sam se gdje si. - Dođi.
- Vidi koga sam našla. - Tko je ovo?
Luise Straus.
Ja sam... ja sam Varian Fry. Radim u Odboru za hitna spašavanja.
Ovo je nevjerojatno. Imamo vizu na vaše ime.
- Maxe. - Oprostite.
Luise.
Jesi li stvarna?
Ne znam.
Što radiš tu?
Sad se možete vjenčati i otputovati u Ameriku.
Sad odmah?
- Jednom je bilo dovoljno. - Ali na istoj ste vizi.
Ne.
Ti si majka mog jedinog djeteta,
a ja držim do riječi.
Je li? Otkad?
Bez brige, dragi. Ako se ne želi udati za tebe,
ja ću.
Živjeli.
Dame i gospodo.
Na kraju ove divne večeri
imate priliku poželjeti želju.
Jednu želju.
I poslat ćemo je u svemir.
Zapalite svijeće
poput mene.
I lagano je gurnite
u jezero.
Što si poželio?
Da ovaj rat završi.
Ništa drugo?
I cigaretu.
Ne pušiš.
Ne?
A ti? Što si ti poželio?
Ne vjerujem u želje.
Ako nešto želimo, moramo to ostvariti.
Haljina ti savršeno pristaje.
Laku noć, Lisa Fittko.
Oprosti. Ja...
ne mogu ovo opet.
Što?
Jesi li znao da večeras imamo zabavu?
Špijuniraš li me?
Ne laskaj si.
Moraš otići.
Jebena princezo.
Mademoiselle Letoret!
- Zašto vičete? - Odmah moram poslati poruku Ministarstvu.
- Dobro. - Budno motrim Variana Frya. Stop.
Upitno ponašanje. Stop.
Radi li Odbor za hitna spašavanja protiv američkih interesa? Stop.
Ti su ljudi jebeni luđaci.
Želite da i to pošaljem?
- Kako je bilo na zabavi? - Pa, odlučila sam da ipak ne odem.
I onda prema naprijed.
I onda pozdravimo sunce.
Osjetite sunce.
Zatim zauzmemo pozu ratnika.
Hvala što ste došli gdje nas nitko ne čije.
Ove će biti savršene. Naručit ću putovnice.
Ova je dobra.
A Varian?
- Ne smijemo ga upletati. - Zašto?
Zato.
Moramo pobijediti u ratu.
Varian Fry već je upleten, znao on to ili ne.
PREMA ROMANU JULIE ORRINGER
OVA JE SERIJA FIKCIJA NADAHNUTA STVARNIM LJUDIMA I DOGAĐAJIMA.
Prijevod titlova: Željko Radić