‎HOTEL SPLENDIDE ‎MARSILIA
‎Încă unul?
‎Nu, mulțumesc.
‎O cafea, vă rog.
‎Sunt însurat.
‎Vă admir încrederea,
‎dar nu încerc să vă seduc.
‎Se spune că aveți o ieșire.
‎Mulți supuși britanici au rămas blocați ‎în Franța după Dunkirk.
‎Prea mulți.
‎Le trebuie ajutor.
‎Îmi cereți să scot pe furiș britanici ‎din Franța? Sunt american.
‎Exact.
‎Anglia e în război și e asediată.
‎Ne trebuie aliați ‎care pot opera liberi aici.
‎- Dră... ‎- Spune-mi Margaux!
‎Margaux, țara mea e neutră ‎în acest război.
‎Am citit articolele ‎pe care le-ai scris din Berlin.
‎Știu ce crezi ‎despre neutralitatea americană.
‎Ceea ce sugerezi este
‎trădare.
‎Dle Benjamin!
‎Mă scuzați! Sper că nu vă deranjez. ‎Am o întrebare despre munca dvs.
‎Ce vă aduce aici?
‎Curiozitatea.
‎Am găsit!
‎Dacă aura obiectelor unice dispare ‎când sunt produse în masă,
‎unde se duce?
‎O întrebare mai bună ar fi
‎ce se întâmplă cu aura obiectelor unice
‎care sunt risipite de forțele răului,
‎în timp ce lumea noastră e distrusă,
‎ruptă în bucăți?
‎Dar, într-o zi,
‎vom pune bucățile la loc, ‎ca într-un puzzle.
‎Iar acest proces se numește ‎tikkun olam.
‎Tikkun olam.
‎Exact.
‎Vrem să finanțăm grupuri ‎de rezistență ca al dumitale.
‎Comitetul de Salvare e ‎pentru întrajutorare.
‎Ajut oamenii să scape de violență, ‎nu să contribuie la ea.
‎- Ajută-ne oamenii! ‎- Nu vă pot ajuta.
‎Îl vezi pe acel om? ‎Cel în pardesiu, care trece?
‎Comandantul poliției Marsiliei. ‎Pregătește o razie asupra hotelului.
‎Când?
‎- În zece minute. ‎- Poftim?
‎Bărbatul cu pălărie ‎care citește ziarul este omul lui.
‎Precum și cei cu eșarfe ‎care discută la recepție
‎și cel care își lustruiește pantofii ‎și fumează trabuc.
‎Toți patru așteaptă ‎semnalul comandantului.
‎Nu poți ști asta.
‎Așteaptă aici și află!
‎Larbi Benbarek, ‎ai văzut ultimul său succes?
‎- Cine? ‎- Larbi Benbarek.
‎Perla Neagră din Marsilia. ‎Nu îți place fotbalul?
‎Nu.
‎Cred că o să fie razie în hotel.
‎- Poftim! ‎- Trebuie scoși de aici.
‎Dl Benjamin și alți câțiva pleacă ‎la Banyuls cu trenul azi
‎și vor traversa Pirineii.
‎Poți să-l duci la Lisa? Am o idee ‎unde să-i duc pe ceilalți o noapte.
‎Mary Jayne e sus?
‎Nu sunt grozave? Dacă îi îmbrăcăm ‎ca pe muncitorii de la vie,
‎Lisa poate traversa Pirineii cu ei ziua.
‎Și sunt mai confortabile
‎decât bocancii ăia ‎pe care îi poartă lumea.
‎- Nu-ți plac? ‎- Nu sunt destul de mari.
‎Nu-mi vine să le dau jos.
‎Dacă nu fugi cu ele în America.
‎Nu. Nu plec nicăieri.
‎Chiar dacă tata e supărat pe mine.
‎Mi-a zis că Marsilia nu e potrivită ‎pentru o americană ca mine.
‎Cum e o americană ca tine?
‎Știi tu!
‎Nu vezi mulți turiști americani aici.
‎Scuză-mă, nu sunt turistă.
‎Nu.
‎De ce râzi? Nu e amuzant.
‎Am responsabilități aici. ‎Niște oameni se bazează pe mine.
‎Da. Eu mă bazez pe tine.
‎Râzi de mine?
‎N-aș face așa ceva.
‎- Poliția face razie în hotel. ‎- Ce?
‎Poliția!
‎Actele dvs!
‎Ce se întâmplă?
‎- Sunteți directorul? ‎- Nu. Varian Fry.
‎Directorul Comitetului de Salvare.
‎Câțiva oaspeți sunt protejați de noi.
‎Nimeni de aici nu încalcă nicio lege.
‎Toți sunt infractori străini.
‎Sunt refugiați!
‎Care e diferența?
‎- Îmbrăcați-vă, vă rog! ‎- Ce se întâmplă?
‎Repede! Poliția e aici.
‎Poliția!
‎Poliția, deschide!
‎Poliția! Deschide!
‎Poliția!
‎Deschide!
‎Ieșiți, perverșilor! Plecați de aici!
‎Plecați de aici!
‎Uite! Putem băga ‎cel puțin trei deodată aici.
‎Pot să-i cobor cu liftul.
‎- Ne putem ascunde aici? ‎- Nu ne ascundem.
‎Fir-ar!
‎Espadrilele!
‎Mă întorc imediat.
‎Așa. Poftim! Astea sunt pentru ei,
‎apoi, ascunzi restul, da?
‎- Mulțumesc. ‎- Eu, mai mult.
‎Mai târziu?
‎Vin să te caut. Oriunde ai fi.
‎Bine.
‎- Unde mergem? ‎- Veți vedea.
‎Nu pot pleca.
‎N-am terminat cartea. Trebuie să scriu.
‎Dle Benjamin, ideile dvs. sunt aici!
‎Viața e mai prețioasă ‎decât un manuscris! Ați înțeles?
‎Da.
‎Futu-i!
‎Să mergem!
‎Haideți!
‎- Stați! Nu văd nimic. ‎- Liniște!
‎Unde suntem?
‎Bun venit în adevărata Marsilie!
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere.
‎Să mergem!
‎Bună!
‎Mersi.
‎Walter Benjamin, Julius Berger. ‎Lisa Fittko.
‎Haideți!
‎Poftim!
‎André, Max, Jacqueline, stați aici,
‎intru eu primul!
‎Ce e locul acesta?
‎Visezi, Max.
‎Am visat că eram o valiză.
‎N-a fost un vis. Chiar s-a întâmplat.
‎Alo?
‎Salut!
‎Varian...
‎Nu, am venit să-ți cer o favoare. ‎E o urgență.
‎N-ai venit singur?
‎Bună! Sunt Mary Jayne Gold. ‎Lucrez cu Varian.
‎Lovegrove. Thomas Lovegrove.
‎Poliția a făcut razie la hotel. ‎N-am știut unde să duc refugiații.
‎- Asta e casa ta? ‎- Deocamdată.
‎- Câți locuiesc aici? ‎- Unul.
‎Unul? Câte dormitoare ai aici?
‎Zece? Cincisprezece?
‎- Cel puțin. ‎- Putem rămâne peste noapte?
‎Cât doriți.
‎Nu. O noapte ne ajunge.
‎- Cât ne taxezi? ‎- Stai puțin!
‎Varian, gândește-te bine! ‎Gândește-te câți putem ascunde aici!
‎Deja îi avem pe Breton și pe Max Ernst.
‎I-am aduce pe Mahler, pe Mann, ‎chiar și pe Levine și puștii Fraiberg
‎și am ajuns aici din port ‎în doar 20 de minute.
‎CSU n-o să vrea să locuim într-o vilă.
‎Comitetul e în New York! ‎Nu trebuie să știe.
‎Unii sunt căutați de poliție.
‎Și noi am putea fi fugari, ‎din câte se știe.
‎Ne ascundem în văzul lumii. ‎Vila e perfectă pentru noi.
‎Nu e corect să-l punem pe Thomas ‎în pericol, nu lucrează cu noi.
‎Nu mă deranjează pericolul.
‎- Insist să rămâneți. ‎- Așa rămâne!
‎- Ne faci un tur? ‎- După tine!
‎Îmbrățișează monotonia, ‎spinii înțepători sunt dedesubt.
‎În papuci, un melc și-a pierdut armura,
‎dar a găsit o cutie de scrisori.
‎Ploaia cade cu susul în jos.
‎Sunt suflate de curenți, ‎ca niște panglici.
‎Norii întunecați se reflectă ‎în solzii sardinelor.
‎Înșelați, păcăliți ‎de durerile lor lombare!
‎Ești teafăr?
‎- Te-au rănit? ‎- Nu.
‎Ne-au devastat.
‎Nu chiar.
‎- Gata? ‎- Toți s-au dus la culcare.
‎Mary Jayne.
‎Cred că vom avea nevoie ‎de mai mulți bani decât credeam.
‎Ne trebuie un alt sediu, ‎transport interurban...
‎Nu e o problemă.
‎- Sigur? ‎- Nu-ți face griji!
‎- O să rezolv problema. ‎- Mulțumesc.
‎Mă bucur că toți dorm ‎în paturi astă-seară,
‎așa că mulțumesc, Thomas.
‎Încă o dată, de unde știm ‎că nu ești informator al Gestapoului?
‎Eu? Am fost crescut într-un kibbutz.
‎Când apare o zână bună ‎cu o vilă liberă într-un moment de criză,
‎ar putea fi un lup deghizat.
‎Nu, Thomas a rămas blocat în Europa ‎când a început războiul.
‎- Nu e un informator al Gestapoului. ‎- O zână bună, poate.
‎Nu, serios.
‎Îl cunosc.
‎De unde?
‎Cum v-ați cunoscut?
‎Acum cinci ani, ‎în Berlin, un evreu nevinovat
‎a fost atacat de naziști într-un bar. ‎Doar noi am încercat să-l ajutăm.
‎Doar bea bere. ‎I-au înfipt un cuțit în mână. Sângele...
‎Am scris un articol, dar l-au mușamalizat.
‎Atunci... mi-am dat seama
‎că războiul avea să fie
‎diferit de orice alt război.
‎Te ajut cu ceva?
‎Nu, mersi, mă descurc. Ia loc!
‎Nu e mare, dar e comod.
‎Mai lipsește doar mâncarea mamei.
‎Mersi, Paul.
‎Nu i-ai arătat partea grozavă.
‎Ai avut o zi lungă.
‎E mai bine așa.
‎Nu putem continua așa.
‎E vorba despre soția ta?
‎Nu. Eileen știe foarte bine cine sunt.
‎E vorba despre Mary Jayne ‎și de toți ceilalți de alături
‎și în dormitoarele de pe palier.
‎Trebuie să separ ‎cele două aspecte ale vieții mele.
‎Două laturi ale tale?
‎Mă refer la viața personală ‎și la cea profesională.
‎Ce ar crede ei?
‎Pereții sunt foarte groși.
‎Vorbesc serios.
‎Bine.
‎Dră Gold, îmi pare rău, ‎dar soldul nu acoperă
‎suma solicitată de retras.
‎Dar mi se virează bani săptămânal ‎de la Second National Bank din Chicago.
‎Nu ați primit nimic acum.
‎Sunt sigură că e doar o neînțelegere.
‎Cât rezolv, ‎puteți să-mi dați niște lichidități?
‎Mă tem că e imposibil.
‎- Poftim? ‎- Nu aveți niciun ban în cont.
‎Sunt un client valoros de luni bune.
‎Deocamdată, sunt ultimele dvs. fonduri.
‎Vă rog.
‎Mulțumesc.
‎Iisuse!
‎Crezi că au găsit ce căutau?
‎Sper că nu.
‎Da.
‎- Mă poți ajuta? ‎- Da.
‎Doar...
‎Max Ernst.
‎Pașapoarte.
‎Lista?
‎Da.
‎Acum câțiva ani, ‎am traversat Riviera cu trenul.
‎La clasa întâi. ‎Firma mea de avocatură prospera.
‎Eram în al nouălea cer. Cine-ar fi zis ‎că totul se poate prăbuși așa?
‎Eu, nu.
‎Mi s-a oferit o slujbă ‎în Palestina în 1993,
‎dar am refuzat. ‎N-am vrut să stau în deșert.
‎Am luat o decizie greșită.
‎Prea multe decizii greșite ‎ne-au condus spre acest moment.
‎Decizii greșite,
‎răstălmăcite drept ‎o reprezentare a progresului!
‎Încerc să nu mă uit în urmă.
‎Dar doar asta pot face.
‎Atâta timp cât avansați!
‎Pe măsură ce avansăm, ‎lăsăm mormane de moloz.
‎Nimic mai mult.
‎Istoria...
‎este vântul care ne împinge în față, ‎transformând totul în moloz.
‎Haideți!
‎Vă ajut eu.
‎Mulțumesc.
‎De unde ești?
‎- Din Berlin, la origine. ‎- Berlin!
‎Am plecat în '33.
‎Unde te-ai dus?
‎Eu și sora mea Ursula am plecat la Paris,
‎apoi la Trieste, Londra, Sevilia
‎și înapoi la Paris.
‎Și restul familiei?
‎Tata a murit ‎până ca Hitler să ajungă la putere.
‎Apoi, din câte am auzit,
‎mama și surioara mea Eva ‎se duceau la Londra.
‎Dar...
‎adevărul e
‎că nu știu dacă au ajuns.
‎Și nici nu știu... cum să aflu.
‎Poate că nu vreau să aflu.
‎Dacă nu țineți pasul, ‎nu vom traversa până în zori.
‎Scuze, nu pot merge mai repede.
‎Să ne întoarcem!
‎Până la Banyuls?
‎Putem dormi în casa de piatră.
‎Am trecut pe lângă ea. Nu e departe.
‎Nu mă pot întoarce în acea casă. ‎Prefer să petrec noaptea aici.
‎Aici?
‎Chiar aici.
‎Vă luăm în zori.
‎Noapte bună!
‎Nu te afectează niciodată?
‎Ce?
‎Sunt oameni înfometați care dorm ‎pe plajă la zece metri de noi.
‎Țara asta se duce naibii, ‎scuză-mi limbajul!
‎Nu mă mir că tatăl tău te vrea acasă.
‎Nu au șampanie ca asta în Chicago.
‎De aceea ai rămas?
‎Ai vorbit cu el?
‎Nu încă.
‎Ce a zis când n-ai apărut?
‎Mi-a tăiat fondurile.
‎Discuți cu el, te rog? Spune-i ‎că n-are de ce să se îngrijoreze!
‎Problema e că sunt de acord cu el.
‎Chiar vrei să plec, Graham?
‎- Eu? ‎- Da.
‎N-o să-mi duci dorul dacă plec?
‎Dle Benjamin.
‎Dle Benjamin?
‎Dle Benjamin!
‎Ce se petrece?
‎Am luat niște morfină
‎ca să pot dormi.
‎N-ar trebui să vă jucați cu ea.
‎Stai liniștită! Știu foarte bine ce fac.
‎Bună dimineața!
‎Atunci...
‎să mergem!
‎Dle Benjamin...
‎Unde ai fost?
‎Am lucrat.
‎- Cum ai ajuns aici? ‎- Cu Varian.
‎Am găsit un sediu ieri.
‎L-am mobilat și toate cele. E pregătit.
‎Deja organizăm interviuri. Se duce vorba.
‎E minunat.
‎- Da. ‎- Intri?
‎Stai aici, dar n-ai petrecut noaptea aici.
‎Rămân aici, Albert. Și tu ești binevenit.
‎Da. Sigur.
‎Într-o vilă, la jumătate de oră ‎de cei pe care-i ajutăm.
‎Poate că eu mă simt mai confortabil aici.
‎Aici sunt 26 de camere, ‎iar casa mea are 30, așa că...
‎MJ, stai!
‎Te rog! Vrei să...
‎Eu...
‎am venit să te văd.
‎- Chiar trebuie să fac o baie. ‎- Bine. Da, sigur.
‎Vizele de tranzit, vă rog.
‎Ceva nu e în regulă.
‎Stați calm!
‎Granița a fost închisă ieri dimineață. ‎Cum ați trecut?
‎Ne-au lăsat francezii.
‎E un hotel alături. ‎Stați acolo până se rezolvă!
‎Mergeți!
‎Ce-aș fuma o țigară!
‎Îmi dai una?
‎Mulțumesc.
‎Cum a fost seara ta?
‎Nu te preface timidă! ‎Pari o femeie modernă.
‎O femeie modernă ‎cu conștiință prezbiteriană.
‎Tata mi-a înghețat fondurile. Adio, bani!
‎- De ce? ‎- Mă obligă să mă duc acasă.
‎Îi e așa de dor de tine?
‎Greu de crezut! Nu. ‎Îl preocupă reputația sa.
‎Ferească Dumnezeu ca fiica lui ‎să umble prin Marsilia cu gloata!
‎Știi ce se va întâmpla dacă plec?
‎Mama o să zgândăre pe fundul lacului
‎după vreun cadavru sau vreun divorțat ‎dispus să se însoare cu fata ei bătrână.
‎Apoi, o să-mi petrec restul vieții
‎la club, jucând bridge.
‎Dar, dacă mă întorc, ‎îmi deblochează fondurile
‎și i-aș putea da bani ‎lui Varian din Chicago.
‎Aș plăti pentru birouri. ‎I-aș hrăni pe cei de aici.
‎Aș putea face rost de bilete de tren și...
‎Nu știu. Poate că e nevoie mai mare ‎de bani decât de mine.
‎N-aș fi prea sigur.
‎Nu-i spune lui Varian!
‎Promit că o să găsesc ceva, ‎înainte să-l dezamăgesc.
‎Poate că nu e nevoie.
‎La ce te referi?
‎Să te duci acasă ‎sau să dezamăgești pe cineva.
‎Dle Benjamin!
‎Manuscrisul meu...
‎trebuie să ajungă în America.
‎Ai grijă de servieta mea, da?
‎Vă veți duce servieta în America, ‎dle Benjamin.
‎Cu sau fără mine.
‎Îmi promiți?
‎Promit.
‎M-am născut în Bulgaria ‎și m-am mutat în Hamburg după liceu.
‎Am întâlnit-o pe soția mea, ‎Jana, în autobuz.
‎A trebuit să plec în Franța ‎cu vecinii mei,
‎dar acum nu știu unde sunt.
‎M-am născut fără nimic.
‎M-am priceput la orice slujbă.
‎Mi-am clădit propria fabrică, apoi o alta.
‎Mi-am tratat muncitorii cu demnitate.
‎Mi-am plătit taxele.
‎Am locuit cu sora mea. Muncesc acasă.
‎Mi s-a zis că vin după noi.
‎Soțul și fiul au fost uciși ‎în invazia nazistă.
‎Cumva, m-au lăsat în viață.
‎Și s-au dus cu toții. Fratele meu.
‎Sora mea.
‎Mama mea.
‎Și nu știu ce a pățit fratele meu.
‎Sunteți artistă profesionistă, politician ‎sau cadru universitar publicat?
‎- Nu. ‎- Sunt european. Toți suntem europeni.
‎Sunt croitoreasă.
‎Sunt mamă.
‎Părinții sunt morți.
‎- Nu mai am familie. ‎- Mă puteți ajuta?
‎- Mă ajutați? ‎- Trebuie să plec în SUA.
‎Fac orice ca să-mi salvez familia.
‎Mă puteți ajuta?
‎- Mă puteți ajuta? ‎- Ajutați-mă!
‎Am nevoie de un loc unde să fiu ‎în siguranță până trece nebunia.
‎Ne puteți ajuta?
‎Sunteți artist profesionist, politician ‎sau cadru universitar publicat?
‎Pot împrumuta un creion?
‎Vă rog.
‎Cum vi se pare?
‎Chiar îmi place.
‎Nu fac doar caricaturi. ‎Pot să desenez orice.
‎Nu știu dacă vă pot ajuta.
‎Vă rog! Poate că vă pot ajuta eu.
‎Am fost la Școala de Arte. ‎Eram primul în clasă.
‎Îmi pare rău. Mă scuzați puțin?
‎Varian?
‎- Da? ‎- A sunat cineva de la consulat.
‎Patterson?
‎Un asistent.
‎A spus că e urgent.
‎Sigur nu e o capcană?
‎Spaniolii ne dau drumul.
‎Să urcăm în tren până nu se răzgândesc!
‎Unde e dl Benjamin?
‎Dle Benjamin!
‎Treziți-vă! Ne dau drumul.
‎Treziți-vă, dle Benjamin!
‎Domnule, treziți-vă!
‎Walter...
‎Într-o situație fără scăpare,
‎n-am de ales, decât să-i pun capăt.
‎Fir-ar!
‎Viața mea se va sfârși
‎într-un sătuc din Pirinei, ‎unde nu mă cunoaște nimeni.
‎Lisa,
‎trenul nostru.
‎Ai dreptate.
‎Domnule Fry.
‎Vă recunosc.
‎Viceconsulul?
‎Bingham. Hiram Bingham.
‎Mulțumesc că ați venit aici.
‎Nu voiam să ne audă nimeni.
‎- Trebuie să mă întorc la treabă. ‎- Sigur.
‎Voiam să vă explic personal noua politică.
‎Noua politică?
‎Ne chinuim să ținem pasul cu cea veche.
‎- Ascultați-mă! ‎- Suntem ocupați.
‎Singura veste bună e ‎că l-am scos pe Walter Benjamin.
‎Sunt vești foarte bune.
‎Dle Patterson nu știe că sunt aici.
‎De acum încolo, noua politică ‎de viză e să veniți direct la mine.
‎De ce?
‎Patterson nu e solidar cu cauza voastră. ‎Dimineață mi-a spus:
‎„Fără comuniști, fără britanici, ‎fără evrei. Vrei să-ți spun pe litere?”
‎Nu știu ce aflați de la New York.
‎Știu că transportul copiilor ‎spre Anglia a fost anulat.
‎Și SUA nu are niciun chef ‎să ia copii refugiați.
‎Soția mea a fost la o petrecere în DC ‎și o damă a făcut o glumă despre asta.
‎O mie de copii evrei?
‎„Vor deveni o mie de adulți urâți.” ‎Asta a spus.
‎Guvernul american amână dinadins,
‎nu-i pasă nimănui că se dezlănțuie iadul.
‎Trebuie să scoateți câți mai mulți acum.
‎Mie-mi spuneți?
‎Mă bucur că încă avem prieteni ‎la consulat.
‎Nu prieteni, dle Fry.
‎Doar pe mine.
‎Nu fi emoționată!
‎Șeful o să-ți răspundă la întrebări.
‎Unde este?
‎Chiar aici.
‎Mary Jayne, ți-o prezint pe Margaux.
‎Bună!
‎- Fumezi? ‎- Nu, mulțumesc.
‎Păcat!
‎Și mai sunt în afară de ăștia.
‎Lucrează cu noi!
‎Să lucrez cu voi?
‎Ca spion?
‎N-am pregătire.
‎Nu?
‎Știi să-i faci meandrele unui bărbat,
‎ca să se simtă în largul lui, ‎chiar dacă tu nu.
‎Poftim?
‎Să te asiguri ‎că nu atragi prea mult atenția?
‎Dar să-ți îngropi sentimentele ‎când sunt inoportune
‎sau să-ți ții gura la nervi?
‎Presupun că-ți amintești zile de naștere,
‎melodii preferate ale oamenilor ‎și tot soiul de detalii personale,
‎fără să ți se ceară asta.
‎Mă înșel?
‎Mulțumesc.
‎Dacă vrei să-mi spui ‎că nu-ți minimalizezi inteligența
‎în situații ‎în care ar putea părea amenințătoare,
‎ei bine...
‎nu te cred.
‎Aș spune că te-ai antrenat toată viața ‎pentru asta, dră Gold.
‎N-am făcut-o toate?
‎INSPIRAT DE ROMANUL LUI JULIE ORRINGER
‎ACEST SERIAL ESTE O OPERĂ DE FICȚIUNE ‎INSPIRAT DIN FAPTE REALE.
‎Subtitrarea: Ramona Coman