Saako olla lisää? - Ei kiitos.
Kahvi, kiitos.
Olen naimisissa.
Ihailtavaa itsevarmuutta, mutta en yritä vietellä teitä.
Olette löytänyt pakotien.
Moni britti jäi jumiin Ranskaan Dunkerquen vetäytymisen jälkeen.
Liian moni.
Heitä pitää auttaa.
Brittiläisen sotavankien salakuljetusta? Olen amerikkalainen.
Aivan.
Britannia on sodassa ja piiritetty.
Tarvitsemme liittolaisia Ranskassa.
Neiti... - Nimeni on Margaux.
Margaux, kotimaani on tässä sodassa virallisesti puolueeton.
Olen lukenut Berliinissä kirjoittamanne lehtiartikkelit.
Tiedän mielipiteenne puolueettomuudesta.
Ehdotatte, että tekisin maanpetoksen.
Herra Benjamin.
Anteeksi, että häiritsen. Minulla olisi kysyttävää tekstistänne.
Miksi tulitte?
Uteliaisuudesta.
Tässä.
Jos ainutkertaisten esineiden aura katoaa massatuotannossa,
minne se menee?
Kiinnostavampi kysymys on,
mitä ainutkertaisten asioiden auralle tapahtuu,
kun pahan voimat hajottavat ne.
Samalla, kun tuntemamme maailma tuhotaan ja rikotaan palasiksi.
Vielä joskus me kuitenkin kokoamme ne palat uudelleen, kuin palapelin.
Se työ on nimeltään tikkun olam.
Tikkun olam.
Juuri niin.
Haluamme rahoittaa kaltaisianne vastarintasoluja.
Hätäpelastuskomitea on avustusjärjestö.
Autan ihmisiä pakenemaan väkivaltaa, en tekemään sitä.
Auttakaa siis poikamme pakoon. - En voi.
Näettekö tuon miehen tuolla?
Hän on Marseillen poliisin komentaja ja aikoo ratsata hotellin.
Milloin?
Hetken kuluttua. - Mitä?
Tuo vihreähattuinen on hänen miehiään.
Samoin tiskin äärellä juttelijat -
ja sikaria polttava mies, jonka kenkiä kiillotetaan.
He vain odottavat komentajan merkkiä.
Ette voi tietää sitä.
Odottamalla se selviää.
Luitko Larbi Benbarekin suorituksesta?
Kenen? - Larbi Benbarekin.
Marseillen mustan helmen. Etkö seuraa jalkapalloa?
En.
Hotelliin tehdään kohta ratsia.
Mitä? - Suojattimme on saatava pois.
Herra Benjamin ja muutama muu on lähdössä tänään Banyulsiin -
ja yöllä Pyreneiden yli.
Vie heidät Lisan luo. Tiedän, minne voin viedä muut yöksi.
Onko Mary Jayne yläkerrassa?
Mahtavia tossuja. Jos pakenijat pukeutuvat viinitilan työläisiksi,
he voivat ylittää vuoret päivälläkin.
Tossut ovat myös mukavammat kuin saappaanrajat.
Etkö pidä niistä? - Liian pienet vain.
En ehkä enää pidä muita kenkiä. - Ethän karkaa Amerikkaan ne jalassa?
En ole lähdössä mihinkään.
Isä tosin raivoaa.
Marseille ei ole sopiva paikka kaltaiselleni amerikkalaiselle naiselle.
Eli millaiselle naiselle?
Tiedäthän sinä.
Turisteja ei tosiaan paljon näy.
En minä ole mikään turisti.
Et niin.
Miksi naurat? Ei tämä ole hauskaa.
Minulla on tärkeää tekemistä ja ihmisiä, jotka luottavat minuun.
Niin. Minäkin luotan sinuun.
Pilailetko kustannuksellani?
En ikinä tekisi niin.
Poliisi ratsaa hotellin. - Mitä?
Poliisi!
Paperit!
Mitä tämä tarkoittaa?
Oletteko hotellin johtaja? - En. Varian Fry.
Amerikan hätäpelastuskomitean johtaja.
Osa hotellin vieraista on suojeluksessamme.
He eivät ole tehneet mitään laitonta. - He ovat laittomia maahantulijoita.
He ovat pakolaisia! - Sama asia.
Pukeutukaa, herra Benjamin. - Mitä nyt?
Äkkiä. Poliisi tuli.
Poliisi!
Avatkaa ovi!
Ovi auki!
Täällä poliisi!
Avatkaa!
Häipykää! Senkin pervertikko! Pois!
Voin viedä tällä kolme ihmistä kerrallaan hissiin ja alas.
Voiko täällä piileskellä? - Emme jää piiloon.
Hemmetti!
Tossut jäivät. Palaan pian.
Tässä. Nämä pakenijoille ja loput piiloon.
Kiitos. - Kiitos sinulle.
Entä tämän jälkeen? - Etsin sinut käsiini.
Hyvä.
Mitä sinä teet? - Näette kohta.
En voi lähteä. Kirjani on kesken. Minun täytyy kirjoittaa.
Teidän ajatuksennehan ovat täällä.
Henkenne on kalliimpi kuin käsikirjoitus. Eikö vain?
Totta.
Hitto.
Mennään.
Tulkaa.
Odottakaa, en näe mitään. - Hiljempaa.
Missä olemme? - Tervetuloa todelliseen Marseilleen.
Kiitos. - Eipä kestä.
Tulkaa.
Hei.
Kiitos.
Walter Benjamin, Julius Berger. Lisa Fittko.
Tulkaa.
Olkaa hyvä.
André, Max, Jacqueline, odottakaa tässä.
Minä menen edeltä.
Mikä paikka tämä on?
Näet unta, Max.
Näin unta, että olin matkalaukku.
Se ei ollut unta. Se tapahtui oikeasti.
Huhuu!
Hei. - Varian.
Tarvitsen apua. On hätätilanne.
Onko sinulla seuraa?
Päivää! Mary Jayne Gold. Varianin työtoveri.
Thomas Lovegrove.
Poliisi ratsasi hotellimme. En keksinyt muuta paikkaa pakolaisille.
Onko talo teidän? - Toistaiseksi.
Montako asukasta? - Yksi.
Montako makuuhuonetta talossa on? Kymmenen tai viisitoista?
Vähintään. - Voimmeko yöpyä täällä?
Olkaa niin pitkään kuin haluatte. - Yksi yö riittää.
Mitä veloitatte? - Hetkinen nyt.
Varian, mieti, miten monta ihmistä tänne saisi piiloon.
Nyt ensin Bretonit ja Max Ernst.
Sitten Mahlerit, Mannit, jopa Levinet ja Fraibergin lapset.
Ja matka satamasta kesti vain 20 minuuttia.
Komitea ei hyväksy yksityismajoitusta.
Ei newyorkilaisten tarvitse tietää, missä asumme.
Poliisi etsii suojattejamme, nyt mahdollisesti myös meitä.
Piilotellaan siis näkyvillä. Huvila on täydellinen!
Ei vaaranneta Thomasia. Hän ei ole mukana työssämme.
Vaara ei minua haittaa.
Vaadin, että jäätte. - Hienoa. Sovittu.
Esitteletkö paikat? - Tervetuloa.
Syleile tylsyyttä. Piikit ovat sen alla.
Tohveleissaan kotilo kadotti kuorensa -
mutta löysi postilaatikon.
Sade putoaa alhaalta ylös.
Virrat puhaltavat siitä nauhoja.
Mustanharmaat pilvet heijastuvat sardiinien pinnalta.
Huijattuina, selkäkipujen huumaamina.
Miten menee? Oletko kunnossa?
Eihän sinua satutettu? - Ei.
Kaikki on viety.
Ei aivan kaikki.
Tuliko valmista? - Kaikki ovat nukkumassa.
Mary Jayne.
Taidamme tarvita vielä enemmän rahaa kuin luulimme.
Uusi työhuone, kuljetukset kaupunkiin ja pois.
Onnistuu.
Oletko varma? - Huoli pois.
Minä hoidan asian. - Kiitos.
Todella hienoa, että kaikki pääsivät turvaan yöksi.
Kiitos, Thomas.
Mistä siis tiedämme, ettet ole Gestapon ilmiantaja?
Minäkö? Kasvoin kibbutsilla.
Kun hyvä haltiatar loihtii meille tyhjän huvilan hädän hetkellä,
epäilykset heräävät.
Thomas juuttui Eurooppaan sodan alettua niin kuin muutkin.
Hän ei ole Gestapon ilmiantaja. - Hyvä haltiatar voin olla.
Vakavasti puhuen.
Minä tunnen hänet. - Mistä?
Mistä te tunnette toisenne?
Viisi vuotta sitten Berliinissä -
natsit kävivät syyttömän juutalaismiehen kimppuun baarissa.
Vain me yritimme auttaa.
Hän vain oli oluella. Hänen kädestään iskettiin läpi veitsi. Verta...
Kirjoitin siitä New York Timesiin. Juttua ei julkaistu.
Silloin tiesin, että tästä sodasta tulisi -
täysin aiemmista poikkeava.
Voinko auttaa?
Ei tarvitse. Istukaa vain.
Pieni mutta mukava.
Täältä puutuu vain äidin laittama ruoka.
Kiitos, Paul.
Paras on vielä näkemättä.
Sinulla on ollut pitkä päivä.
Tätä ei tarvita.
Emme voi jatkaa näin.
Vaimosi takiako?
Ei. Eileen tietää, kuka minä olen.
Mary Jayne ei tiedä, eivätkä muut viereisissä huoneissa.
Haluan pitää elämäni eri puolet erillään.
Eri puolet itsestäsikö?
Henkilökohtaisen ja ammatillisen puolen.
Mitä he ajattelisivat?
Täällä on todella paksut seinät.
Olen tosissani.
Hyvä on.
Olen pahoillani, mutta tilillänne ei ole summaa, jonka haluatte nostaa.
Tilillehän siirretään rahaa viikoittain Chicagosta.
Tällä viikolla ei.
Siinä on varmasti vain jokin väärinkäsitys.
Saisinko sitä selvitellessäni käteistä ennakkoon?
Se ei valitettavasti onnistu.
Anteeksi kuinka? - Tilillänne ei ole rahaa.
Olen ollut pankin tärkeä asiakas monta kuukautta.
Varanne ovat nyt toistaiseksi loppu.
Allekirjoitus.
Kiitos.
Jestas.
Löysivätköhän he etsimänsä?
Toivottavasti eivät.
Hyvä.
Auttaisitko?
Pidä...
Max Ernst.
Passit.
Listako?
Se.
Muutama vuosi sitten matkustimme junalla Rivieralla.
Ensimmäisessä luokassa. Asianajotoimistollani meni hyvin.
Kuka olisi arvannut, että kaikki romahtaa?
En minä ainakaan.
Minulle tarjottiin työpaikkaa Palestiinassa 1933,
mutta kieltäydyin. En halunnut muuttaa aavikolle.
Se saattoi olla väärä ratkaisu.
Moni väärä ratkaisu on johtanut meidät tähän tilanteeseen.
Väärät ratkaisut,
joita on harhaisesti kuviteltu edistykseksi.
Yritän olla katsomatta taaksepäin. - Minä voin katsoa vain taaksepäin.
Kunhan kävelette eteenpäin.
Edetessämme jätämme taaksemme vain raunioita.
Emme muuta.
Historia on tuuli, joka työntää meitä eteenpäin -
ja murtaa kaiken tieltään raunioiksi.
Tulkaahan.
Autan teitä.
Kiitos.
Mistä tulet?
Alun perin Berliinistä.
Lähdin sieltä vuonna 1933. - Minne?
Ensin Pariisiin isosiskoni Ursulan kanssa,
sitten Triesteen, Lontooseen, Sevillaan -
ja takaisin Pariisiin.
Missä muu perheesi on?
Isä kuoli juuri ennen Hitlerin valtaannousua.
Viimeksi kuulin äidistä ja pikkusiskostani Evasta, kun he olivat matkalla Lontooseen.
En kuitenkaan tiedä,
pääsivätkö he sinne.
Enkä tiedä, miten ottaa siitä selvää.
En ehkä haluakaan tietää.
Tällä vauhdilla emme ehdi rajan yli ennen aamua.
En pääse tämän kovempaa.
Sitten mennään takaisin. - Banyulsiin astiko?
Voimme nukkua yhdessä kivitalossa.
Ohitimme sen vähän aikaa sitten.
En jaksa palata talolle. Yövyn mieluummin tässä.
Tässäkö?
Juuri tässä.
Haemme teidät aamulla.
Hyvää yötä.
Eikö se ikinä vaivaa sinua?
Mikä?
Viereisellä rannalla nukkuu nälkäänäkeviä.
Ranskan asiat menevät rumasti sanottuna päin helvettiä.
Tietysti isäsi tahtoo sinut kotiin.
Chicagosta ei saa tällaista samppanjaa.
Siksikö jäät tänne?
Puhuitko isälle?
En vielä.
Miten hän reagoi jäämiseesi?
Sulki rahahanat.
Voisitko puhua hänelle? Sano, ettei ole syytä huoleen.
Olen samaa mieltä kuin hän.
Haluatko, että lähden, Graham?
Minäkö? - Niin.
Eikö sinun tulisi minua ikävä?
Herra Benjamin.
Herra Benjamin?
Herra Benjamin!
Mikä nyt on hätänä?
Otin vain hiukan morfiinia -
nukkumisen avuksi.
Niiden aineiden kanssa ei pidä leikkiä. - Tiedän tarkkaan, mitä teen.
Huomenta.
Sitten -
matkaan.
Herra Benjamin.
Missä olet ollut?
Tekemässä töitä.
Miten pääsit tänne? - Varianin kyydissä.
Löysimme eilen uuden toimiston.
Kalustimmekin sen jo. Se on valmis käyttöön.
Aloitimme haastattelujen järjestämisen jo, ja sana leviää.
Hienoa.
Niin on. - Tuletko sisään?
Asut täällä, mutta olit yön muualla.
Oleskelen täällä. Sinäkin voit, jos haluat.
Aivan. Kartanossa kaukana niistä, joita yritämme auttaa.
Minä ehkä viihdyn täällä paremmin kuin sinä.
Täällä on vain 26 huonetta, lapsuudenkodissani oli 30.
MJ!
Odota nyt.
Tulin tänne tapaamaan sinua.
Minun täytyy nyt päästä kylpyyn. - Selvähän se.
Kauttakulkuviisumit.
Jokin taitaa olla vinossa.
Pysykää rauhallisena.
Raja suljettiin eilisaamuna. Miten pääsitte yli?
Meidät päästettiin läpi.
Pysykää viereisessä hotellissa, kunnes tämä selvitetään.
Menkää.
Nyt kaipaisin savuketta. Saanko yhden?
Kiitos.
Miten yösi sujui?
Älä kainostele. Vaikutat modernilta naiselta.
Moderni nainen, jolla on presbyteerin omatunto.
Isä jäädytti rahastoni. Rahaa ei tule.
Miksi? - Jotta palaisin kotiin.
Kaipaako hän sinua niin kovasti?
Tuskinpa. Hän vain pelkää maineensa puolesta.
Hänen tyttärensä ei saa kulkea Marseillessa likaisen rahvaan parissa.
Tiedätkö, mitä tapahtuu, jos menen kotiin?
Äiti naaraa Michiganjärven pohjasta jonkun raadon,
joka suostuu naimisiin tällaisen ikäneidon kanssa.
Sitten vietän loppuelämäni klubilla bridgeä pelaten.
Mutta jos palaan, isä avaa rahastoni.
Voisin lähettää Varianille rahaa Chicagosta.
Maksaisin uuden työhuoneen ja hankkisin kaikille ruokaa.
Ostaisin junalippuja, ja...
Ehkä pelastuskomitea tarvitsee rahaa kipeämmin kuin minua.
En olisi niin varma.
Älä kerro Varianille.
Keksin varmasti jotain ennen kuin hänelle pitää kertoa.
Ehkei tarvitse.
Mitä ei tarvitse?
Mennä kotiin tai jättää ketään pulaan.
Herra Benjamin.
Käsikirjoitukseni -
pitää viedä Amerikkaan.
Pidättehän huolta salkustani?
Voitte kantaa salkkunne Amerikkaan itse.
Olin minä mukana tai en.
Lupaatteko?
Lupaan.
Synnyin Bulgariassa ja muutin Hampuriin nuorena.
Tapasin vaimoni Janan bussissa.
Lähdin naapureiden kanssa Ranskaan.
Nyt en tiedä, missä he ovat.
Perheeni oli rutiköyhä.
Olin paras kaikissa työpaikoissani.
Sitten rakensin omia tehtaita.
Kohtelin työntekijöitäni kunnioittavasti.
Maksoin verot.
Asuin siskoni kanssa ja tein töitä kotona.
Meitä oltiin tulossa hakemaan.
Natsit tappoivat mieheni ja poikani.
En tiedä, miksi minut säästettiin.
Kaikki olivat poissa. Veljeni,
siskoni -
ja äitini.
En tiedä, mitä veljelleni tapahtui.
Oletteko ammattitaiteilija, poliitikko tai akateemikko?
En. - Olen eurooppalainen, kuten me kaikki.
Olen ompelija. - Olen äiti.
Koko perheeni on kuollut. - Voitteko auttaa minua?
Autatteko? - Tahdon Amerikkaan.
Teen mitä vain perheeni eteen.
Voitteko auttaa?
Autatteko? - Autattehan?
Tarvitsen turvapaikan, kunnes tämä hulluus menee ohi.
Voitteko auttaa?
Oletteko ammattitaiteilija, poliitikko tai akateemikko?
Lainaatteko kynää?
Toki.
Mitä sanotte?
Oikein hieno.
Teen muutakin kuin karikatyyrejä. Osaan piirtää mitä vain.
En usko, että voimme auttaa.
Minä voisin ehkä auttaa teitä.
Kävin taidekoulun. Olin kurssini paras.
Suotteko anteeksi hetkisen?
Varian?
Niin? - Konsulaatista soitettiin.
Pattersonko?
Hänen alaisensa.
Asia on kiireinen.
Eikö se varmasti ole ansa?
Meidän annetaan mennä. Äkkiä junaan ennen kuin mieli muuttuu.
Missä herra Benjamin on?
Herra Benjamin! Herätkää! Saamme mennä.
Herätkää!
Herätkää nyt!
Walter.
Koska tilanteesta ei ole ulospääsyä,
minun on tehtävä loppu kaikesta.
Helvetti!
Elämäni päättyy Pyreneillä kylässä, jossa kukaan ei tunne minua.
Lisa. Juna.
Totta.
Herra Fry.
Tunnistan teidät.
Olen varakonsuli. Hiram Bingham.
Kiitos, että tulitte. Kukaan ei saa kuulla keskusteluamme.
Miten voin auttaa? Minulla on töitä. - Aivan.
Halusin kertoa uudesta toimintavastamme kasvokkain.
Ei ole totta. Vanhankin kanssa on kestämistä.
Kuunnelkaa hetki. - Meillä on hirveästi tekemistä.
Onneksi saimme Walter Benjaminin maasta eilen.
Se on hyvä kuulla.
Herra Patterson ei tiedä, että tulin.
Hoitakaa tästä lähtien viisumiasiat suoraan minun kanssani.
Miksi?
Patterson ei kannata työtänne. Tänä aamuna hän sanoi:
"Ei kommareita, brittiläisiä sotavankeja, juutalaisia. Joko tajuat?"
Mitä olette kuullut New Yorkista?
Sen tiedän, että Kindertransport Englantiin peruttiin.
Eikä pakolaislapsia haluta Amerikkaankaan.
Vaimoni kertoi, että seurapiirikaunotar oli vitsaillut asiasta juhlissa.
"Tuhannesta juutalaislapsesta kasvaa tuhat rumaa aikuista."
USA:n hallinto viivyttelee tahallaan. Euroopan hätä ei kiinnosta ketään.
On pelastettava äkkiä mahdollisimman monta.
Tiedän sen hyvin.
Hyvä, että meillä on vielä ystäviä konsulaatissa.
Ei ole ystäviä.
Minä olen ainoa.
Älä ole huolissasi.
Pomoni kertoo sinulle kaiken.
Missä hän on?
Tässä.
Mary Jayne, tässä on Margaux.
Iltaa.
Poltatko? - En, kiitos.
Harmi.
Tätä on lisääkin.
Tehdään yhteistyötä.
Yhteistyötäkö?
Siis vakoojana? En ole saanut koulutusta.
Etkö?
Osaat liehitellä miestä,
niin että hän on rento, vaikka sinä et ole.
Siis mitä?
Osaat varmistaa, ettet vie liikaa tilaa huoneessa.
Osaat piilottaa hankalat tunteesi -
ja pysyä hiljaa, vaikka olet raivoissasi.
Muistat toisten syntymäpäivät, lempikappaleet ja muita tietoja heistä,
ilman, että sitä olisi kysytty.
Eikö niin?
Kiitos.
Jos väität, ettet piilottele älykkyyttäsi -
tilanteissa, joissa se voitaisiin kokea uhkana,
en usko sinua.
Olet kouluttautunut tehtävään koko elämäsi, neiti Gold.
Kuten me kaikki.
PERUSTUU JULIE ORRINGERIN ROMAANIIN
Sarja on fiktiota mutta tositapahtumien ja oikeiden ihmisten inspiroima.
Tekstitys: Mari Harve