Og nu nyhederne fra Europa.
Efter briternes tilbagetog fra kontinentet har nazisterne nu magten
over den Engelske Kanal, Atlanterhavskysten og Nordfrankrig,
og mange er flygtet fra Paris til den ubesatte zone i Sydfrankrig.
Den sidste frie havn i Marseille vrimler med flygtninge fra hele Europa,
som desperat søger rejsevisa og penge til at rejse til den Nye Verden.
Dette ankom i dag i min diplomatpost.
Tag det nu. Det bider ikke.
Min far kræver, at jeg kommer hjem til Chicago.
Han har købt en billet til i morgen aften.
Han har spurgt pænt, siden nazisterne marcherede ind i Paris.
- Nu truer han med at slå hånden af mig. - Kan man bebrejde ham?
Hans datter føjter rundt i Marseille med Hitlers eftersøgte.
- Jeg prøver at redde deres liv. - Kom nu, frk. Gold.
Tag hjem og find en sød fyr som alle andre.
- De har da ikke travlt med at komme hjem. - Jeg arbejder her.
Det gør jeg også.
Dette er Europas bedste tænkere, og Amerika kan bruge dem alle.
- Ved De, hvad der gør USA stort? - Mind mig om det.
Hammeren. Der er 50 forskellige slags hammere i USA. Utroligt, ikke?
- Hvad var der galt med den første? - Intet. Og de arbejder på nr. 51.
Dét er amerikansk opfindsomhed. Europæerne er bare nogle navlebeskuere.
Siger De.
Vil De virkelig gerne hjælpe? Send penge fra Chicago.
Vil De ikke nok tale med min far? Han synes, De er en fornuftig mand.
Måske.
Undskyld mig, jeg skal pudre min næse.
Her. Tag den. Drengen rørte den ikke engang.
Prøver du at komme ud af Marseille?
Hvem prøver ikke det?
Vi slap begge ud af Paris.
Jeg kan få jer om bord på M/S Rex til New York i morgen.
Kan du skaffe visa?
Nej, men tag derud i morgen tidlig kl. 6.
De laster bagenden af skibet. Tal med Lionel, han kan få jer med.
- Som blinde passagerer? - Ja.
Jeg rejser med min bror.
Så betaler jeg Lionel for jer begge.
Hvorfor?
Jeg har råd til det. Gør det nogen forskel?
Her. Hvis du vil kontakte mig, kan du finde mig her.
Jeg arbejder sammen med Redningskomitéen på Hotel Splendide.
Hvis du netter dig lidt, kan du gå op på dækket, når skibet sejler.
Ingen vil bemærke det.
- Har De...? - Jeg ordnede lige mit hår.
Kan De lide det?
- Godmorgen. - Godmorgen.
- Godmorgen, Paul. - Mary Jayne.
Særlig leverance til Mademoiselle Gold!
Kan du få det til Lionel?
- Jeg har endnu to til båden. - Intet problem.
Dagobert.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Deres frokost.
Tak.
Varian Fry.
- Denne vej. - Tak.
Hvordan går den Amerikanske Komité?
- Redningskomité. - Hvide riddere på heste.
Eller er det hvide heste på...
- Jeg talte med frk. Gold i dag. - Hun er uundværlig for os.
Hun er forkælet og aner intet om verden.
Hendes fars penge er uundværlige. Bare de fortsætter.
Hr. Patterson.
Hvorfor blokerer De for hr. Benjamins visumansøgning?
- Det handler om liv og død. - Det gør det altid.
Folk her på kontinentet har dræbt hinanden siden trojanerkrigen.
Trojanerkrigen handlede om kærlighed. Nazisterne drives af had.
De er en gæst her, hr. Fry.
USA er neutral i denne krig. Glem ikke det.
Vi befinder os i Frankrig med de franske myndigheders tilladelse.
De fleste amerikanere ville holde sig væk. Min kone nægtede at rejse med.
Så hvad er det egentlig, De laver her, hr. Fry?
Keder De Dem derhjemme?
Ulykkeligt ægteskab?
Uskyldige menneskers liv bliver ødelagt, hr. Patterson.
De bliver uretmæssigt spærret inde.
Endda dræbt.
I sidste uge begik to personer på min liste selvmord.
Disse flygtninge har brug for hjælp, og ingen andre løfter en finger.
Det er alt, jeg har brug for.
Som amerikaner skal De opføre Dem pænt i Marseille.
Gør det for mig, så skaffer jeg hr. Benjamin et visum
Tak.
Stil venligst maden udenfor. Tak.
Hr. Benjamin. Det er mig, Mary Jayne.
Udfri mig venligst fra denne skærsild.
M/S Rex ligger i havnen, klar til at sejle til New York.
- Hvad laver De? - Hr. Benjamin, her stinker af hash.
Franskmændene vil sende mig tilbage til fangelejren.
- Jeg kan ikke tage tilbage. - Det forstår jeg.
Det gør jeg.
Mit Berlin var et paradis. Nu har de ødelagt det.
Rør venligst ikke ved det.
Det er det eneste, jeg har tilbage fra min fortid.
De er heldig.
De kan rejse hjem.
Det ved jeg nu ikke.
Kom.
Gut Shabbos.
- Lad os dele mit challah. - Challah?
- Jeg troede, I var jøder som alle andre? - Det er vi.
Eller vi var. Vi har aldrig...
- Vores forældre lagde alt det bag sig. - De lagde alt det bag sig.
- Men de var stadig jødiske nok for Hitler? - Ja.
Tak.
Min datter venter på mig i New York.
Hun ville have mig til at rejse med.
- Det er to år siden. - Hvorfor rejste De ikke?
Dumhed.
Stolthed.
- Har De papirer, så De kan rejse? - Nej, ikke endnu.
Men jeg har urokkelig tro og tillid til Gud. Og...
- Hatmadah. - Hatmadah?
Udholdenhed.
Hvis Abraham kunne overleve de ti prøver, kan vi også overleve dette.
- Hej. - Når man taler om solen...
Ja, ja.
Hvor er din kjole?
Hvad er det, du har på?
- Var du nede ved stranden igen? - Nej.
Det er svært nok i forvejen.
Find de 200 på udenrigsministeriets liste og få dem på skibe til USA.
Mens regeringen holder godt fast i alle visaene,
og vi har hvor mange i skjul her på hotellet?
Stakkels hr. Benjamin får snart et nervesammenbrud.
Jeg arbejder på ham. Og MOMA arbejder på Ernst og Breton.
Hvor længe har du været i Marseille, Varian? To måneder?
Og hvor mange fra komitéens famøse liste har du officielt reddet i den tid?
- Ikke nok. - Elleve personer. Elleve. Det er alt.
Tror du ikke, jeg ved det?
Det er ikke engang en tiendedel af mit mål.
Min kone kræver, jeg kommer hjem.
Jeg er ked af det. Men havnen er fyldt med desperate folk.
Du er ikke den eneste, der går op i det.
Men vi er ikke mafiaen.
Vi må fokusere vores ressourcer.
- Du mener mine penge. - Ja, dine penge.
Min tid. Lenas tid.
Hvis vi ikke koncentrerer os om listen, får vi aldrig udrettet noget.
Ved du, hvordan han ser ud?
Lionel?
Lionel!
En kvinde sendte os. Mary Jayne Gold.
Hun betalte kun for to.
Hør godt efter!
Tag båden og skynd jer om til skibets agterstavn.
Vores folk vil fortælle jer, hvor I skal gemme jer.
Folk med papirer går om bord, når skibet lægger til kaj.
I går om bord nu, før fragten bliver lastet.
Bliv i lastrummet, indtil de letter anker. Okay?
Kommer han ikke med?
Pis.
Åh nej!
Nej!
Nej.
- Politi! - Stop ikke.
I har ikke lov til at gå om bord.
I er anholdt.
Ursula, vi må springe!
Tag frakken af.
Ellers er du for tung.
Kan han svømme?
Hurtigt!
Ursula!
Albert!
Kan du se ham?
- Jeg kan ikke finde ham! - Jeg dykker ned. Bliv her!
Albert?
Albert!
Ville du svømme til Amerika?
Det er nemmere end at få et visum.
I det mindste overlevede jeg.
En ældre mand druknede.
Udrejsestempel, indrejsepapirer, transitvisa...
Nazisterne har ladet sig inspirere af Kafka.
Tak.
En amerikaner prøvede at hjælpe os, men...
Amerikanerne? Glem det.
Vi må hjælpe os selv.
Hr. Benjamin, jeg forsikrer Dem, at vi vil få Dem ud herfra.
Vi kunne ikke have forudset...
Hvad sker der?
- Politiet stormede M/S Rex. - Hvad?
De fangede dusinvis af flygtninge i lasten.
- Skibet er beslaglagt. - Vil du tage hunden?
- Undskyld mig. - Mary Jayne.
Jeg kommer til at krepere i dette fordømte land.
Er det nok?
Nej.
Kom så, de damer.
- Hvad sker der? - Bare gå videre.
Hvordan kan vi hjælpe os selv?
Fortæl mig det.
Var det en fælde?
Nej. Jeg troede, det ville virke. Jeg betalte for at få jer ud.
Jeg beklager.
Din bror burde også være her.
Har I set min bror?
Han er så høj, med blå øjne.
De trak ham til side, da vi kom udenfor.
- Er han stadig derinde? - Ja.
Min bror er stadig derinde. Du må hjælpe os.
Jeg har fundet en ubevogtet sti over bjergene.
Over Pyrenæerne? Til fods? Det er umuligt.
- Jeg går nu. Kom med, hvis du vil. - Lad mig gøre det godt igen.
Hun fandt et pas over bjergene til Spanien.
- Hvad? - Hvem er det?
Du kan stole på mig. Jeg vil hjælpe.
Stien begynder her ved Banyuls-sur-Mer.
Men Albert...
- Jeg efterlader ikke Albert. - Jeg venter på ham.
- Vil du virkelig det? -Øjeblik.
Kan vi stole på hende?
Vis mig kortet. Jeg sørger for, han finder jer.
Vi kan ikke vente på ham.
Grænsevagten kommer ved daggry. De skyder for at dræbe.
Så sørger jeg for, at han er lige bag jer.
Lige uden for Banyuls-sur-Mer er der et hus bygget af sten.
Drej til højre, okay? Og når du ser vinmarkerne...
Hirschman.
Et gammelt tysk navn.
Svært.
Måske fordi det er stavet forskelligt i hvert pas.
Hvilket ét er det ægte?
Eller er de alle falske?
Var De ved Hannut?
Kæmpede... ved Hannut?
Nå. Ja.
Jeg forstår stadig ikke, hvordan det gik galt så hurtigt.
Jeg kæmpede...
...i immigranternes infanteridivision.
Øst for Paris.
Der har jeg mit franske pas fra.
General Georges gav det selv til mig.
Dette her brugte jeg til at slås for republikanerne i Spanien.
Dette her fik mig ind i Italien for at studere økonomi.
Indtil fascisterne smed mig ud.
Og det her...
Det fik mig ud af Tyskland i '33.
Hvilket ét er Deres ægte identitet?
Ifølge nazisterne? Ingen af dem.
De mener ikke, jeg fortjener en identitet.
En amerikansk kvinde betalte Deres kaution.
Jeg tilbageholdt Dem for falskneri, men...
Jeg ser intet falsk ved Dem.
Monsieur, s'il vous plait.
De sagde, han ville komme ud for to timer siden, og nu har jeg ventet...
Undskyld, er De Albert Hirschman?
- Jeg hedder Mary Jayne. - Amerikaneren.
Hvor er min søster?
Der er meget, jeg skal forklare, men...
Vi er sent på den. Du når det aldrig.
Jeg kunne køre dig derhen.
- Jeg kører dig. - Så du har ikke andre aftaler?
- Hvor gammel er du? - Femogtyve.
Hvor gammel er du?
Det er et meget ubehøvlet spørgsmål.
Og hvad laver du?
- Laver? - Professionelt?
Jeg er uddannet økonom, men...
Men jeg har været på flugt fra nazisterne så længe,
at jeg er blevet professionel flygtning.
Og en jøde.
Det at være jødisk har aldrig betydet ret meget for mig.
Nu er det det vigtigste ved mig.
Og hvad laver du?
Jeg gør, hvad jeg kan.
- Jeg har en bil. - En Mercedes, tilmed.
Folk tror, de ikke kan gøre noget for at hjælpe, så de gør intet.
Folk forventer ikke, at rige, smukke amerikanske piger gør noget.
Jeg går glip af mit fly til Chicago, så jeg kan køre dig til grænsen.
Hvad er der i Chicago?
Intet.
Folks antagelser om dig kan være nyttige, hvis du kan bruge dem.
Åh gud.
- Bare spil den amerikanske pige. - Hvad vil du gøre?
- Goddag. Deres papirer? - Ja, naturligvis.
Undskyld mig.
Vi har travlt.
- Pressé? - Hvorfor har I travlt?
Vi har lige spist østers.
Nåh, østers.
Alt i orden.
- Tak. - Selv tak.
Lad dem passere!
Paul. Noget nyt?
Ikke endnu.
Deres kone har meget at sige. Hun skriver hver dag.
Er du gift, Paul?
Ikke endnu. Der er kun mig og Petit. Og vores mor hjemme i Ouidah.
- Hvor er det? - Vestafrika, hr. Fry.
Fransk Dahomey ifølge nogle. Engang var det kongeriget Dahomey.
Vil hun have jer hjem?
- Hun er bare glad for, vi slap for hæren. - Jeg sparer mine penge op.
Han vil gerne hjem. Men jeg vil studere. Jeg har store planer.
Hvor kom det fra? Der er ikke porto på.
En mand kom med det i morges. Han sagde, han var en gammel ven.
- Har du et kort over området? - Ja, selvfølgelig.
Værsågod.
Tak.
Jeg tror ikke, de kan være langt væk,
fordi du allerede har halveret afstanden.
Den, der venter på dig i Chicago, bliver skuffet i morgen.
Tak.
Thomas.
Velkommen til Villa Air-Bel.
- Hvem ejer huset? - Det tilhører en fjern slægtning.
- Og du bor her? - Jeg er lige ankommet.
Jeg prøver stadig at få tændt for strømmen.
Jeg skrev til dit hjem i New Jersey.
Din kone skrev tilbage, at du vil redde alle Europas genier fra nazisterne.
Hvordan går det?
Det går ganske udmærket, tak.
Du er stadig en elendig løgner.
- Jeg må tilbage. - Lige nu?
Jeg udretter noget vigtigt her, måske for første gang i mit liv.
Jeg kunne hjælpe.
Og hvad så bagefter? Forsvinde igen i fem år?
Jeg troede, du var blevet fanget, Thomas.
Eller værre.
Thomas.
Du må ikke distrahere mig.
Aldrig.
Der er kun et par skridt til den spanske grænse.
- Er det godt? - Ja.
Sig farvel til Frankrig.
Stop!
- Løb! - Stop med det samme!
Papirer, tak. Alle sammen!
Landsbyen forude er i Spanien!
I kan ikke krydse grænsen uden udrejsestempel.
Hvem er I, og hvad fanden tror I, I laver?
Hvorfor forlod I jeres poster?
Ubevogtede dele af grænsen er under Geheime Staatspolizeis myndighed.
-"Geheime Staatspolizei"? - Gestapo.
I krænker Compiègne-våbenhvilen mellem vores to regeringer.
Dette er det nye Frankrig, mine herrer.
Uautoriserede aktiviteter udenfor jeres jurisdiktion straffes hårdt. Forstår I?
- Ja. - Så sørg for at overholde det.
Smut så tilbage til jeres skriveborde. Af sted! Løb!
Tak.
Så fra Barcelona tager vi bussen til Lissabon?
Lige præcis.
Kom nu.
- Jeg kan ikke. - Hvad?
Jeg tager tilbage.
- Nej. - Jo.
Ikke også dig?
- Hør engang. - Jeg vidste det.
Der er så mange i Marseille, der venter på at komme ud.
Vi kan få dem ud.
Vi holder Shabbat én gang, og nu er du Moses?
- Ursula... - I ender begge i en lejr. Eller dør.
Ursula...
Du lovede at blive hos mig.
Señores, nos vamos.
Ursula.
Prøv at forstå mig.
Jeg indhenter dig i Lissabon. Hører du?
Send besked om, hvor du er, til Splendide. Hører du?
Send besked om, hvor du er, til Splendide!
I Marseille har myndighederne beordret,
at man på grund af grov forsømmelighed angående ulovlige rejsende,
som har ført til talrige anholdelser og en alvorlig krise for ordensmagten,
ikke længere vil tillade passagerskibe til vestlige destinationer i Marseille
eller noget andet sted på den franske kyst.
Alle franske havne vil være lukkede for passagerskibe, indtil truslen om...
- Lukker de havnene? Kan de det? - Det har de gjort.
Vichy-regeringen har beordret,
at det nationale politi skal håndhæve paragraf 19 i våbenhvilen med Tyskland.
Hvad er paragraf 19?
Alle flygtninge på fransk jord skal overdrages.
- Til hvem? - Det Tyske Rige.
Du sagde, de ikke ville gøre det.
- Jeg tog fejl. - De kan da ikke bare deportere folk?
De kan gøre det umuligt at komme ud...
- Det er det allerede. - Men sende dem tilbage? Nu?
Kom ind!
Kan jeg hjælpe Dem?
- Jeg leder efter frk. Gold. - Hvad laver du her?
Dette er Lisa Fittko. Hun kender en rute til Spanien.
- Virkede det? - Vi krydsede over i går.
Fem personer er nu på vej i sikkerhed i Lissabon.
Kommissær Frot!
Tak, fordi De kom.
Jeg ville bare sikre mig, at De har forstået paragraf 19.
Ja, jeg læste Deres telegram.
Alle uønskede personer skal overgives til det lokale politi. Rosévin?
Marseille myldrer med flygtninge fra hele Europa.
Jeg er politichef, så det er mit job at rydde op i byen.
De er den amerikanske konsul, hr. Patterson.
Så Deres job er at sikre, at ingen amerikanere giver mig problemer.
Javist.
Hvad så med den Amerikanske Redningskomité?
På trods af mine instruktioner, udstedte De et visum
til den tyske forfatter Walter Benjamin.
De sagde "farlige forfattere".
De nævnte ikke udtrykkeligt Walter Benjamin.
Han skriver om sludder. Hvordan er han farlig?
Han er på nazisternes liste.
Hvis denne mand forlader Marseille, mens jeg bestemmer her,
holder jeg Dem ansvarlig for det.
Heldigvis for os begge, blev hans båd beslaglagt for nylig,
så han sidder sikkert stadig på Splendide.
Er Benjamin på Hotel Splendide?
Så vidt jeg ved, er de alle dér. Benjamin, Ernst, Breton.
Hvis vi krydser grænsen om natten, før vagterne kommer, kan jeg tage...
fire personer to gange om ugen.
- Det er over 100 indtil jul. - Og uden udrejsestempel?
Vi kan købe forfalskninger. Det er nemt nok.
Vi kan ikke gøre noget ulovligt.
Varian, det er vores chance. Vi kunne redde så mange...
Og hvis det franske politi kommer efter mig?
Du behøver ikke at vide noget.
Jeg klarer det sorte marked. Du vil intet vide.
- Forfalskninger er ikke billige. - Jeg ordner det.
Vi skal også bruge togbilletter.
- Hoteller, mad... - Jeg har penge. Intet problem.
- Okay. - Okay!
Okay! Så er det besluttet.
Varian, du er operationens ansigt udadtil.
Lisa, du er vores muskler.
- Albert er forbryderen. - Næh, nej!
Okay, og hvad er du så?
Jeg er bare banken.
Du er for hård ved dig selv.
Kom ind.
- Og hvem er du? - Paul. Kandjo.
Han er hjernen.
Telegram til Mary Jayne.
Vi skal lægge et budget.
Hvor meget pr. person?
Folk vil sikkert gerne dele værelser.
Hvor nem er turen?
DU KOMMER IKKE HJEM? STOP. SÅ MÅ DU KLARE DIG SELV. STOP. FAR
...så snart du er klar. Ikke, Mary Jayne?
Mary Jayne, er alt okay?
Ja.
Lad os komme i gang.
INSPIRERET AF JULIE ORRINGERS ROMAN
DENNE SERIE ER FIKTION INSPIRERET AF VIRKELIGE MENNESKER OG BEGIVENHEDER
Tekster af: Andreas Kjeldsen