Och nu nyheterna från Europa.
Brittiska styrkor har lämnat kontinenten
och nazisterna står vid Engelska kanalen, Atlantkusten och i norra Frankrike.
Stora skaror lämnar Paris och samlas i Vichy-Frankrike i söder.
Den sista fria hamnen Marseille är full av flyktingar från hela Europa
som desperat söker resevisum och pengar för att nå den nya världen.
Det här kom till er med min diplomatpost.
Seså, det bits inte.
Min far kräver att jag kommer hem till Chicago.
Här är en biljett till i morgon kväll.
Han har bett er snällt sen nazisterna tog Paris.
Men nu hotar han att sluta skicka pengar.
Ja, hans enda dotter far ju runt i Marseille med Hitlers mest eftersökta?
- Jag försöker rädda deras liv. - Snälla ms Gold.
Res hem. Gift er som alla andra.
- Ni far ju inte hem. - Jag arbetar.
Jag också.
Det gäller några av Europas främsta. USA skulle tjäna på att ta emot dem.
- Vet ni vad som gör USA stort? - Påminn mig.
Hammaren. Det tillverkas 50 olika sorter i USA.
- 50! - Vad var det för fel på den första?
Ingenting! Och man arbetar redan på den 51:a. Det är det amerikanska snillet!
Europas intellektuella är bara navelskådare.
Enligt er.
Vill ni så gärna hjälpa kan ni skicka pengar från Chicago.
Kan ni tala med far, är ni snäll? Han anser er ha sunt förnuft.
Kanske.
Ursäkta mig, jag måste pudra näsan.
Här, pojken rörde det inte ens.
- Försöker ni komma ut ur Marseille? - Gör inte alla det?
Vi kom ut ur Paris.
Jag kan få er ombord M/S Rex till New York i morgon.
- Kan ni ordna utresevisa? - Nej, men kom till hamnen 0600.
Då lastar de i skeppets akter. Prata med Lionel, så får han ombord er.
- Som fripassagerare? - Ja.
Jag reser med min bror.
Då...betalar jag Lionel för er båda.
Varför?
Jag har råd, jag kan. Spelar det nån roll varför?
Behöver ni få tag i mig så nås jag här.
MARY JAYNE GOLD
Jag arbetar med Emergency Rescue Committee på Hotel Splendide.
Tvättar ni er kan ni gå upp på däck när fartyget lagt ut. Ingen lär märka nåt.
- Har du...? - Jag fixade till håret.
Gillar ni det?
- God morgon. - God morgon.
- God morgon, Paul. - Mary Jayne.
Specialleverans till mademoiselle Gold!
Kan ni betala Lionel för i morgon? Jag har två till till båten.
Inga problem.
Dagobert.
- God morgon. - God morgon.
Här är er lunch.
Tack.
Varian Fry.
- Den här vägen. - Tack.
- Hur mår kommittén? - American Emergency Rescue Committee.
Riddare på blanka hästar. Eller är det riddarna som blänker?
- Jag träffade er miss Gold i dag. - Miss Gold är oundgänglig för oss.
Hon är bortskämd och vet ingenting om världen.
Men hennes fars pengar är oundgängliga.
Mr Patterson.
Varför förhalar ni mr Benjamins visumansökan?
- Det handlar om liv och död. - Det gör det alltid.
Man har krigat här sen Troja.
Det kriget fördes för kärleken. Nazisterna drivs bara av hat.
Ni är gäst här, mr Fry.
USA är neutrala i det här kriget, glöm inte det.
Ni och jag är i krigstida Frankrike med Frankrikes goda minne.
Flertalet amerikaner skulle inte ens vilja komma hit. Min fru vägrade.
Så...vad är det ni egentligen gör här, mr Fry?
Har ni det tråkigt hemma? Olyckligt gift?
Man föröder oskyldiga människors liv, mr Patterson.
De fängslas på felaktiga grunder. Dödas, till och med.
Förra veckan tog två till på min lista sina liv.
De är flyktingar som behöver hjälp, och ingen lyfter ett finger.
Det räcker för mig.
Jag förväntar mig att ni som amerikan sköter er här.
Gör ni det, så löser jag mr Benjamins visum.
Tack.
Lämna maten vid dörren, tack.
Det är Mary Jayne, mr Benjamin.
Befria mig ur denna skärseld.
M/S Rex ligger i hamnen, redo att föra er till New York.
- Snälla, vad gör ni? - Det luktar som en haschlya här.
Hittar fransmännen mig sänds jag tillbaka till fånglägret, och det vägrar jag.
Jag förstår.
Verkligen.
Mitt Berlin var ett paradis och nu är det förött.
Rör den inte, tack.
Den är allt jag har kvar från mitt förflutna.
Ni har tur.
Ni kan fara hem.
Det är jag inte så säker på.
Kom.
- Kom och dela min challah. - Challah?
-Är ni inte judar som alla andra här? - Jo.
Vi var det, men det var liksom inte...
Våra föräldrar släppte allt det.
Era föräldrar släppte allt det, men de är fortfarande judiska nog för Hitler?
Ja.
Tack.
Min dotter väntar på mig i New York. Hon bad mig att lämna Tyskland med henne.
Det var två år sen.
Varför for ni inte?
Av dumhet.
Stolthet.
- Har ni alla papper klara? - Nej, inte än.
Men jag har en orubblig tro på och tillit till Gud. Och...
Uthållighet.
Kunde Abraham överleva sina tio prövningar kan vi överleva det här.
- Hejsan. - När man talar om trollen.
Tackar.
Var är din klänning? Allvarligt, vad har du på dig?
- Har du varit på stranden? - Nej.
Vårt arbete här är svårt nog. Bara hitta de 200 på listan som UD godkänt
och sänd dem till USA.
Medan myndigheterna sitter på sina visum och massor gömmer sig här på hotellet?
- Stackars mr Benjamin bryter snart ihop. - Ja, jag jobbar på honom.
Museum of Modern Art jobbar på Ernst och Breton.
Hur länge har du varit i Marseille, Varian? Två månader?
Och hur många från kommitténs berömda lista har du på den tiden lyckats rädda?
- Inte tillräckligt många. - 11 personer, det är allt.
Tror du inte att jag vet det?
Jag har inte lyckats med en tiondel av mitt mål!
Min fru kräver att jag kommer hem.
Ursäkta, men det är bara... Hamnen är full av desperata människor.
Du är inte den enda som bryr dig.
Men vi är inte maffian! Vi måste koncentrera våra resurser.
- Du menar mina pengar. - Ja, dina pengar.
Min tid.
Lenas tid.
Inriktar vi oss inte på de personer vi kom för att rädda
får vi aldrig nåt gjort.
Vet du hur han ser ut?
Lionel?
Lionel!
En kvinna skickade oss. Mary Jayne Gold.
Hon betalade bara för två.
Hör på!
Följ med ut i båten och skynda er till fartygets akter.
Ni får veta var ni ska gömma er. Förstått?
Okej.
Passagerare med papper går ombord när fartyget lagt till.
Ni går ombord nu, före lasten.
Stanna i lastrummet tills ankaret tas upp. Förstått?
Ska han inte med?
Jäklar.
Nej.
Nej!
Nej, nej, nej!
- Polis! - Stanna inte.
Ni har inte rätt att gå ombord. Ni arresteras härmed.
Vi måste hoppa i! Ta av kappan, annars blir du för tung.
Kan han simma?
Fort!
Ursula!
Albert!
- Ser du honom? - Nej!
Jag dyker. Stanna här!
Albert?
Albert!
- Försökte du simma till Amerika? - Det är lättare än att få ett utresevisum.
Jag överlevde i alla fall. En gammal man drunknade.
Utresestämplar, inresepapper. Transitvisa...
Nazisterna inspirerades av Kafka.
Tack.
En amerikanska försökte hjälpa oss, men...
Amerikaner? Glöm det.
Vi får hjälpa oss själva.
Jag försäkrar er att vi ska få ut er härifrån, mr Benjamin.
Det gick inte att förutse det som skedde.
Vad har hänt?
- Polisen slog till mot M/S Rex i morse. - Va?
De tog tiotals flyktingar och fartyget har tagits i beslag.
Kan du ta hunden?
- Jag måste gå. - Mary Jayne?
Jag lär ju dö i det här förbannade landet!
Räcker det?
Nej.
Seså, damerna!
- Vad händer? - Fortsätt bara gå.
Hur kan vi hjälpa oss själva? Berätta.
Lurade ni oss?
Nej. Jag svär, jag trodde att det skulle gå. Jag betalade borgen för er.
Jag är hemskt ledsen. Jag...
Er bror borde också vara här.
Har ni sett till min bror?
Såg ni min bror? Han är så här lång, blå ögon.
Jag tror att de tog honom åt sidan när vi släpptes.
-Är han kvar där? - Ja.
Min bror är kvar. Snälla, du måste hjälpa oss.
- Jag har hittat en stig över bergen. -Över Pyrenéerna, till fots? Omöjligt.
Jag går. Kom med eller ej.
Snälla, låt mig gottgöra er.
- Hon vet en väg över bergen till Spanien. - Va?
- Vem är hon? - Ni kan lita på mig, jag vill hjälpa er.
Stigen börjar strax utanför Banyuls-sur-Mer.
- Jag kan inte lämna Albert. - Jag kan vänta på honom.
- Kan ni? - Här... ett ögonblick.
Kan vi lita på henne?
Visa mig kartan igen. Jag ser till att han når dig.
Vi kan inte vänta. Gränspatrullerna börjar i gryningen och de skjuter för att döda.
Då ser jag till att han når fram i tid, jag lovar.
Okej, strax utanför Banyuls-sur-Mer ligger ett stenhus.
Sväng höger, okej? Och när ni ser vingårdarna...
Hirschman, herrn.
Ett gammalt tyskt namn.
Svårt.
Kanske för att det stavas olika i alla era pass.
Så vilket är det äkta? Eller är alla falska?
Stred ni vid Hannut?
Jaha, ja.
Jag förstår fortfarande inte hur det kunde gå fel så fort.
Jag tjänstgjorde...
...i den franska infanteridivisionen för immigranter.
Öst om Paris.
Därav mitt franska pass.
Självaste general Georges gav det till mig.
Jag använde passet där när jag stred för republikanerna i Spanien.
Med passet där kom jag till Italien och läste ekonomi.
Tills fascisterna körde ut mig. Och passet där...
...hjälpte mig 1933 ut ur Tyskland.
Så vilken är er rätta identitet?
Enligt nazisterna? Ingendera.
De anser mig inte förtjäna en identitet.
En amerikansk kvinna betalade er borgen.
Jag höll kvar er på grund av de falska dokumenten. Men jag ser inget falskt i er.
Snälla ni...
Det var två timmar sen ni sa att han skulle släppas, men nu har jag stått här...
Ursäkta, är ni Albert Hirschman?
- Jag är Mary Jayne... - Jag vet, amerikanskan.
Var är min syster?
Jag har så mycket att förklara för er, men... vi är så sena.
Ni hinner inte.
Jo...
- Jag kan köra er. Jag skjutsar er dit. - Så ni har inget annat för er?
- Hur gammal är ni? - 25.
- Hur gammal är ni? - Det var en väldigt ofin fråga.
- Och vad gör ni? -"Gör"?
Yrkesmässigt.
Jag läste ekonomi.
Men jag har flytt från nazisterna så länge
att jag väl i nuläget snarast är flykting till yrket.
Och jude.
Fast judiskheten har aldrig betytt nåt för mig.
Nu är det mitt viktigaste drag.
- Vad gör ni? - Jag... gör vad jag kan.
- Jag har en bil. - En Mercedes, till och med.
Folk tror inte att de kan hjälpa till, så de gör ingenting.
Rika och vackra amerikanskor förväntas inte göra nåt alls.
Jag missar mitt plan till Chicago för att jag kör dig till den spanska gränsen.
Vad finns i Chicago?
Ingenting.
Folks antaganden om en kan vara användbara om man kan spela på dem.
Herregud.
- Bara spela amerikansk flicka. - Vad ska ni göra, då?
- God dag. Papperen, tack. - Ja, herrn. Naturligtvis.
Ursäkta, herrn?
Vi har bråttom.
-"Bråttom"? - Jaha, och varför har ni bråttom?
Vi åt just ostron.
Jaha, ostron.
Allt är i ordning.
- Tack. - Det var så lite.
Låt dem passera!
- Paul. Några nyheter? - Inget än.
Er fru tycks ha mycket att säga. Brev var dag.
Är du gift, Paul?
Inte än, herrn. Det är bara jag och Petit. Och mor i Ouidah.
- Var är det? - Västafrika, mr Fry.
"Franska Dahomey", rätteligen kungariket Dahomey.
Vill hon få hem er?
- Hon är glad åt att vi lämnat armén. - Jag sparar för att åka hem.
Han vill tillbaka, men jag vill läsa klart. Jag har stora planer.
Var kom det här ifrån? Ofrankerat.
En man kom in med det i morse. Han sa att han var en gammal vän.
- Har du en karta över området? - Självklart.
Här.
Tack.
De borde inte vara långt bort, vi har redan halverat avståndet. Ser ni?
Ja.
Den som väntar på er i Chicago blir besviken i morgon.
Tack.
Thomas.
Välkommen till Villa Air-Bel.
Vems hus är det här?
Den tillhör en avlägsen släkting.
- Och du bor här? - Jag kom just.
Jag försöker fortfarande koppla på elen.
Jag skickade ett brev till ditt hem i New Jersey. Din fru svarade.
Hon sa att du räddar Europas hjärnor undan nazisterna.
Hur går det?
Det går jättebra, tack.
Du ljuger fortfarande uselt.
- Jag måste tillbaka till jobbet. - Nu?
Jag gör nåt viktigt här, kanske för första gången i mitt liv.
- Jag kan hjälpa dig. - Och sen försvinna i fem år till?
Jag trodde att du tillfångatagits!
Eller värre.
Thomas!
Du får inte distrahera mig.
Aldrig.
Snart är vi i Spanien.
- Går det bra? - Ja.
Ta farväl av Frankrike.
Stopp!
Spring!
Stanna genast!
Papper, tack!
Byn där är spansk mark!
Ni kan inte korsa gränsen utan franskt utresevisum.
Vilka är ni, och vad fan håller ni på med?!
Varför lämnar in er post?!
Obevakad spansk gräns står under Geheime Staatspolizeis jurisdiktion!
- Vad är Geheime Staatspolizei? - Gestapo.
Er närvaro sker i brott mot vapenvilan i Compiègne,
undertecknad av våra regeringar. Det här är det nya Frankrike, mina herrar!
Aktiviteter utanför er jurisdiktion är ett lagbrott, inser ni det?
- Jo. - Skärpning! Återgå till era skrivbord!
Seså, sätt fart!
Såja.
Tack.
Och från Barcelona tar vi buss till Lissabon?
Precis.
Kom.
- Kan inte. - Va?
Jag går tillbaka.
- Nej! - Jo.
Inte du också?
- Hör på... - Jag visste det.
Det är så många i Marseille som väntar på att komma ut.
Och vi kan få ut dem.
Vi höll Shabbat en gång, och så blev du Moses?!
Ursula...
Ni slutar i ett läger! Eller dödas!
Ursula...
Du lovade att stanna hos mig.
Ursula.
Försök förstå.
Jag söker upp dig i Lissabon. Skriv till Splendide och berätta var du är!
Hörde du? Skriv till Splendide och berätta var du är!
I Marseille har myndigheterna förklarat att på grund av svår vanskötsel
har en serie gripanden gjorts under ytterst svåra omständigheter.
Passagerarfartyg på väg västerut kommer inte längre att angöra Marseille
eller den franska kusten, tills annat anges.
Samtliga franska hamnar stängs för passagerartrafik tills hotet om...
- Vänta, kan de stänga hamnarna? - De gjorde just det.
Polisen har instruerats att tillämpa artikel 19 i den fransk-tyska vapenvilan.
Vad går artikel 19 ut på?
Alla flyktingar på fransk mark ska på begäran överlämnas.
- Till vem? - Tredje riket.
- Du sa att de inte skulle göra så. - Jag hade fel.
De kan väl ändå inte deportera folk? Göra det omöjligt att lämna landet, visst...
- Det är redan omöjligt. - Men att skicka tillbaka dem? Nu?
Kom in!
Vad önskas?
- Jag söker miss Gold. - Vad gör ni här?
Lisa Fittko här har hittat en trygg väg över bergen till Spanien.
- Gick det? - Vi kom över i går kväll.
Fem personer är på väg till tryggheten i Lissabon.
Kommissarie Frot!
Trevligt att ni kom.
Jag vill bara försäkra mig om att ni förstår Artikel 19.
Ja, jag läste ert telegram.
Alla oönskade personer ska på anmodan överlämnas till den lokala polisen. Rosé?
Marseille är fullt av flyktingar från hela Europa.
Och jag är polischef, så det faller på mig att rensa upp i stan.
Ni är USA:s konsul här, mr Patterson.
Så det faller på er att se till att inga amerikaner ställer till besvär för mig.
Visst.
Så vad tänker ni göra åt American Emergency Rescue Committee?
Trots mina instruktioner har ni gett den tyske författaren Walter Benjamin visum.
Ni sa "farliga författare". Ni nämnde inte uttryckligen Walter Benjamin.
- Han skriver nonsens, hur är det farligt? - Han är svartlistad av nazisterna.
Så skulle han lämna Marseille under min postering här
kommer jag att hålla er ansvarig.
Som tur är för oss båda beslagtogs hans fartyg för ett par dagar sen,
så han sitter väl kvar på Hotel Splendide.
-Är Walter Benjamin på Hotel Splendide? - Det är alla, vad jag vet.
Benjamin, Ernst, Breton.
Korsar vi gränsen innan vakterna kommer i gryningen
kan jag ta fyra personer åt gången, två gånger per vecka.
Det blir drygt 100 till jul.
Och vi slipper franska utresevisa?
- Annars kan vi enkelt köpa förfalskningar. - Nej, vi måste följa reglerna.
Det här är vår chans, Varian. Tänk så många vi kan rädda...
Tänk om polisen tar mig och stänger verksamheten?
Ni behöver inte känna till det. Jag kan hantera svarta marknaden.
- Det lär kosta. - Det gör allt.
Jag har råd.
- Och tågbiljetter, hotellrum, mat. - Jag har pengar. Inga problem.
- Okej. - Okej! Bra, då säger vi så!
Varian fortsätter som vårt ansikte utåt.
Lisa är våra muskler.
- Albert är helt klart brottslingen. - Nej!
- Okej, så vad är du? - Jag är bara banken.
Du är nog mer än så.
Kom in.
- Och vem är du? - Paul. Kandjo.
- Han är hjärnan. - Telegram till Mary Jayne.
Vi måste ha en budget. Hur mycket per person?
Folk kan säkert dela rum.
Hur lätt är stigen?
KOMMER INTE HEM?
DÅ FÅR DU KLARA DIG SJÄLV. PAPPA.
...så fort vi kan. Visst, Mary Jayne? Är allt väl?
Ja.
Nu sätter vi igång.
MED INSPIRATION FRÅN JULIE ORRINGERS ROMAN.
SERIEN ÄR FIKTION, INSPIRERAD AV VERKLIGA MÄNNISKOR OCH HÄNDELSER.
Undertexter: Henrik Brandendorff