‎Și acum știrile din Europa.
‎Forțele britanice s-au retras ‎de pe continent,
‎naziștii controlează Canalul Mânecii, ‎coasta Atlanticului
‎și nordul Franței,
‎forțând mulțimile să fugă din Paris ‎spre zona neocupată din sud.
‎În ultimul port liber din Marsilia ‎mișună refugiați din toată Europa,
‎căutând cu disperare vize de călătorie ‎și fonduri pentru a pleca în Lumea Nouă.
‎MARSILIA ‎1940
‎Ați primit asta în valiza mea diplomatică.
‎Luați-o, nu mușcă!
‎Tata insistă să mă duc acasă în Chicago.
‎Mi-a cumpărat bilet pentru mâine-seară.
‎V-a rugat frumos ‎de când naziștii au intrat în Paris.
‎Nu mai e drăguț. ‎Amenință că-mi taie fondurile.
‎Îl puteți învinovăți? ‎Fiica lui umblă aiurea pe timp de război,
‎cu țintele lui Hitler?
‎Vreau să le salvez viețile.
‎Fiți cuminte, dră Gold!
‎Mergeți acasă! Așezați-vă la casa voastră!
‎Nu te văd plecând.
‎Sunt aici cu munca.
‎Și eu.
‎Sunt printre cele mai luminate minți ‎ale Europei,
‎iar America ar fi norocoasă să le aibă.
‎- Știți ce face America măreață? ‎- Reamintiți-mi!
‎Ciocanul. Sunt 50 de tipuri ‎de ciocane în Statele Unite.
‎- Sunt 50! ‎- Ce avea primul?
‎Nimic. Și deja lucrează la al 51-lea.
‎E ingeniozitatea americană.
‎Acești intelectuali europeni ‎au viziuni limitate.
‎Așa spui tu.
‎Vreți așa de tare să ajutați? ‎Trimiteți bani din Chicago!
‎Vorbiți cu tata pentru mine, te rog? ‎Vă consideră un bărbat cu bun simț.
‎Poate.
‎Mă scuzați, trebuie să-mi pudrez nasul.
‎Poftim! Ia-o! Băiatul nici n-a atins-o.
‎Încerci să fugi din Marsilia?
‎Nu o fac toți?
‎Amândoi am scăpat din Paris.
‎Pot să vă urc pe vasul ‎spre New York de mâine. MS Rex.
‎Puteți obține vize?
‎Nu, dar dacă mergeți la șase dimineața,
‎încarcă marfă în spatele vasului.
‎Vorbiți cu Lionel și vă urcă el.
‎Clandestin?
‎Da.
‎Călătoresc cu fratele meu.
‎Atunci, îl voi plăti pe Lionel ‎pentru amândoi.
‎De ce?
‎Am bani. Pot s-o fac. Contează de ce?
‎Poftim! Dacă vrei să dai de mine, ‎mă găsești aici.
‎Lucrez cu Comitetul de Salvare
‎de la Hotelul Splendide.
‎După ce te speli, poți merge pe punte ‎după ce ridică ancora
‎și nu va ști nimeni.
‎- V-ați... ‎- Mi-am aranjat părul.
‎Vă place?
‎- Bună dimineața! ‎- Bună dimineața!
‎- Bună dimineața, Paul! ‎- Mary Jayne.
‎Livrare specială pentru dra Gold!
‎Poți să-i dai lui Lionel până dimineață? ‎Mai am doi pentru navă.
‎Sigur.
‎Dagobert.
‎- Bună dimineața! ‎- Bună dimineața!
‎Poftim prânzul!
‎Mulțumesc.
‎Varian Fry.
‎- Pe aici! ‎- Mulțumesc.
‎Cum merge Comitetul Salvării?
‎-De Urgență. ‎- Cavaleri pe cai strălucitori.
‎Sau erau cavaleri strălucitori... Uit.
‎M-am întâlnit cu dra Gold.
‎Dra Gold. E indispensabilă operațiunii.
‎O tânără răsfățată ‎care habar nu are de viață.
‎Banii tăticului sunt indispensabili. ‎Să sperăm că va tot trimite.
‎Dle Patterson.
‎De ce blocați cererea de viză ‎a domnului Benjamin?
‎- E o chestiune de viață și de moarte. ‎- Mereu e așa.
‎Lumea se omoară aici ‎încă de la Războiul Troian.
‎Războiul Troian a fost din dragoste. ‎Naziștii sunt motivați de ură.
‎Sunteți oaspete aici, dle Fry.
‎Statele Unite au o poziție neutră ‎în război. Nu uitați!
‎Suntem în Franța, pe timp de război, ‎la mila autorităților franceze.
‎Majoritatea americanilor n-ar veni aici.
‎Soția mea a refuzat să vină.
‎Așadar,
‎ce căutați aici, de fapt, dle Fry?
‎V-ați plictisit acasă?
‎Căsnicie nefericită?
‎Viețile oamenilor nevinovați ‎sunt distruse, dle Patterson.
‎Sunt închiși pe nedrept.
‎Chiar și uciși.
‎Încă doi de pe lista mea s-au sinucis.
‎Refugiații au nevoie de ajutor ‎și nimeni nu face nimic.
‎N-am nevoie de alt motiv.
‎Ca american, mă aștept ‎să te porți frumos în Marsilia.
‎Fă-o pentru mine ‎și rezolv viza dlui Benjamin!
‎Mulțumesc.
‎Lăsați mâncarea afară, vă rog! Mulțumesc.
‎Dle Benjamin, sunt Mary Jayne.
‎Eliberați-mă din purgatoriul acesta!
‎MS Rex e în port, ‎gata să vă ducă la New York.
‎Vă rog, ce faceți?
‎Nu, parcă e un fumoar de hașiș aici.
‎Dacă mă găsesc francezii, mă trimit ‎iar în lagăr și nu mă pot întoarce.
‎Înțeleg.
‎Serios.
‎Berlinul meu era un paradis. ‎Și l-au distrus.
‎N-o atinge, te rog!
‎E tot ce mi-a mai rămas din trecut.
‎Ești norocoasă.
‎Te poți duce acasă.
‎Nu știu ce să spun.
‎Veniți!
‎- ‎Veniți, vom împărți ‎challah! ‎- Challah?
‎Credeam că sunteți evrei ca restul.
‎Suntem.
‎Am fost. Doar că n-am...
‎Părinții au lăsat asta în urmă.
‎Părinții au lăsat-o în urmă,
‎dar sunteți destul de evrei pentru Hitler?
‎Da.
‎Mulțumesc.
‎Fiica mea mă așteaptă în New York.
‎Voia să plec din Germania cu ea.
‎Acum doi ani.
‎De ce n-ați plecat?
‎Din prostie.
‎Mândrie.
‎Aveți documentele de plecare?
‎Nu, încă nu.
‎Dar cred cu tărie în Dumnezeu ‎și am încredere în El.
‎Și...
‎Perseverență.
‎Dacă Avram a supraviețuit ‎celor zece teste,
‎putem s-o facem și noi.
‎- Bună! ‎- Vorbeam de lup.
‎Vai, mersi!
‎Unde ți-e rochia?
‎Pe bune, ce ai pe tine?
‎- Ai fost pe plajă iar? ‎- Nu.
‎Munca noastră e deja dificilă.
‎Găsește-i pe cei 200 de oameni ‎aprobați de Departamentul de Stat
‎și urcă-i pe vase spre SUA!
‎Cât guvernul american ține toate vizele,
‎câți oameni avem ascunși în hotel?
‎Bietul domn Benjamin e pe cale ‎să aibă o cădere nervoasă.
‎Da, lucrez la asta.
‎Muzeul de Artă Modernă ‎lucrează la Ernst și Breton.
‎De cât timp ești în Marsilia, Varian?
‎Cât a trecut, două luni?
‎În tot acest timp,
‎câți oameni de pe faimoasa listă ‎a comitetului ai reușit să salvezi?
‎Nu destui.
‎Unsprezece oameni. Atât!
‎Crezi că nu știu asta?
‎N-am reușit nicio zecime ‎din ce mi-am propus!
‎Soția mea deja vrea să plec acasă.
‎Îmi pare rău, ‎dar portul e plin de oameni disperați.
‎Nu doar ție îți pasă.
‎Dar nu suntem mafioți.
‎Trebuie să concentrăm resursele.
‎Adică banii mei.
‎Da, banii tăi.
‎Timpul meu.
‎Timpul Lenei.
‎Dacă nu ne axăm pe lista ‎pe care ne-am propus-o,
‎nu vom face nimic.
‎Știi cum arată?
‎Lionel?
‎Lionel!
‎Ne-a trimis o femeie.
‎Mary Jayne Gold.
‎A plătit pentru doi.
‎Ascultați!
‎Luați barca și duceți-vă repede la pupa!
‎Vi se va spune unde să vă ascundeți. Da?
‎Bine.
‎Pasagerii urcă ‎atunci când nava acostează în port.
‎Vă îmbarcați acum, înaintea mărfii.
‎Stați în cală până se ridică ancora! Bine?
‎El nu vine cu noi?
‎Fir-ar!
‎Nu!
‎- Poliția! ‎- Nu vă opriți!
‎Nu aveți voie să urcați pe navă.
‎Sunteți arestați.
‎Ursula, trebuie să sărim!
‎Dă-ți jos haina!
‎O să fii prea grea.
‎Știe să înoate?
‎Repede!
‎Ursula!
‎Albert!
‎Îl vezi?
‎- Nu-l găsesc! ‎- Mă duc eu! Stai aici!
‎Albert?
‎Albert!
‎Ai încercat să înoți spre America?
‎E mai ușor decât să obții viză.
‎Măcar am supraviețuit.
‎Un bătrân a murit încercând.
‎Ștampile de ieșire, acte de intrare,
‎vize de tranzit...
‎Naziștii s-au inspirat de la Kafka.
‎Mulțumesc.
‎O americană a încercat să ne ajute, dar...
‎Americani?
‎Las-o baltă!
‎Trebuie să ne ajutăm între noi.
‎Dle Benjamin, vă asigur ‎că vă vom scoate de aici.
‎Nu se putea anticipa ce s-a întâmplat...
‎Ce se petrece?
‎- Poliția a încolțit nava. ‎- Poftim?
‎Au prins o duzină de refugiați la cală.
‎Nava a fost confiscată.
‎Poți lua câinele, te rog?
‎- Scuze, trebuie să plec. ‎- Mary Jayne!
‎O să mor în țara asta uitată de Dumnezeu!
‎E suficient?
‎Nu.
‎Haideți, fetelor!
‎Ce se petrece?
‎Mergi mai departe!
‎Cum ne putem ajuta între noi?
‎Spune-mi!
‎Ne-ai întins o cursă?
‎Nu. Jur că n-am făcut-o! ‎Credeam că va merge. V-am plătit arestul.
‎Îmi pare rău.
‎Fratele tău ar trebui să fie aici.
‎L-ați văzut pe fratele meu?
‎E atât de înalt, ochi albaștri.
‎Da. L-au luat deoparte când ieșeam noi.
‎- E înăuntru? ‎- Da.
‎Fratele meu e înăuntru. ‎Te rog, trebuie să ne ajuți!
‎Am găsit o cale nepăzită în munți.
‎Peste Pirinei? Pe jos? E imposibil.
‎Plec acum. Vino, dacă vrei!
‎Lasă-mă să mă revanșez, te rog!
‎A găsit o trecătoare spre Spania.
‎Poftim?
‎Cine e?
‎Poți avea încredere în mine. ‎Vreau să ajut.
‎E pe aici. Lângă Banyuls-sur-Mer.
‎Albert, nu pot...
‎- Nu-l pot lăsa în urmă. ‎- Atunci, îl aștept eu.
‎- Ai face asta? ‎- Stai o clipă!
‎E de încredere?
‎Arată-mi iar harta! ‎Mă asigur că te găsește, da?
‎Nu-l putem aștepta.
‎Grănicerii încep patrularea la răsărit. ‎Trag în oricine.
‎O să mă asigur ‎că e în spatele vostru, promit.
‎Lângă Banyuls-sur-Mer e o casă de piatră.
‎Acolo mergi la dreapta, da? ‎Apoi, vezi viile...
‎Hirschman, domnule.
‎Un nume german vechi.
‎Dificil.
‎Poate pentru că e scris diferit ‎în fiecare pașaport.
‎Care e cel real?
‎Sau sunt toate false?
‎Ați luptat la Hannut?
‎Da.
‎Încă nu înțeleg ‎cum au degenerat lucrurile atât de repede.
‎Am fost în serviciul
‎diviziei de artilerie ‎al imigraților francezi.
‎La est de Paris.
‎De acolo am pașaport francez.
‎Generalul Georges mi l-a înmânat personal.
‎Pe acesta l-am folosit
‎ca să lupt pentru republicani în Spania.
‎Iar cu acela am mers în Italia ‎ca să studiez economia.
‎Până m-au dat afară fasciștii.
‎Iar acela...
‎m-a scos din Germania în '33.
‎Care e identitatea ta reală?
‎Dacă întrebați naziștii, niciuna.
‎Ei nu cred că merit o identitate.
‎O americană ți-a plătit cauțiunea.
‎Te-am reținut pentru falsificare de acte. ‎Dar nu văd nimic fals la tine.
‎Domnule, vă rog...
‎Mi-ați spus că va ieși acum două ore
‎și tot aștept de atunci...
‎Scuze, ești cumva Albert Hirschman?
‎- Sunt Mary Jayne... ‎- Știu. Americana.
‎Unde e sora mea?
‎Am multe să-ți explic,
‎dar... suntem în întârziere.
‎N-o să ajungi la timp.
‎Ce...
‎Te-aș putea duce cu mașina. Te duc eu.
‎Nu trebuie să ajungi altundeva?
‎Câți ani ai?
‎Am 25.
‎Tu?
‎E nepoliticos să întrebi.
‎Și cu ce te ocupi?
‎Adică?
‎Profesional.
‎Sunt economist.
‎Dar fug de naziști de atâta timp,
‎încât acum cred ‎că sunt... refugiat profesionist.
‎Și evreu.
‎Da. Știi, a fi evreu n-a însemnat ‎niciodată nimic pentru mine.
‎Acum e cel mai important lucru.
‎Tu cu ce te ocupi?
‎Eu... fac ce pot.
‎Am mașină.
‎Un Mercedes, nu altceva.
‎Oamenii cred că nu pot ajuta cu nimic, ‎așa că nu fac nimic.
‎Nu se așteaptă ca americane ‎frumoase și bogate să facă ceva.
‎Pierd avionul spre Chicago ‎ca să te duc la granița cu Spania.
‎Ce e în Chicago?
‎Nimic.
‎Presupunerile oamenilor pot fi utile, ‎dacă știi cum să le folosești.
‎Dumnezeule!
‎Joacă rolul americanei!
‎Și tu ce o să faci?
‎Bună ziua! Actele, vă rog!
‎Da, sigur.
‎Mă scuzați.
‎Ne grăbim.
‎Ne grăbim?
‎De ce vă grăbiți?
‎Am mâncat stridii.
‎Da, stridii.
‎E în regulă.
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere!
‎Dă-le drumul!
‎Paul! Ai vești?
‎Nimic, deocamdată.
‎Soția dvs. trebuie să aibă multe de zis.
‎Ești însurat, Paul?
‎Nu încă. Suntem doar eu și Petit. ‎Și mama în Ouidah.
‎- Unde vine asta? ‎- În Africa de Vest.
‎După unii, în Dahomey franceză. ‎Dar a fost regat.
‎Vă vrea acasă?
‎- Se bucură că am scăpat de armată. ‎- Strâng bani ca să merg acasă.
‎Vrea acasă.
‎Eu vreau să-mi termin studiile. ‎Am planuri mari.
‎De unde e asta? Nu are timbru.
‎A adus-o un bărbat dimineață. ‎A spus că e un vechi prieten.
‎Ai o hartă a zonei?
‎Da, sigur.
‎Poftim!
‎Mulțumesc.
‎Nu cred că sunt prea departe,
‎deja am tăiat drumul la jumătate. Vezi?
‎Cine te așteaptă în Chicago ‎va fi foarte dezamăgit mâine.
‎Mulțumesc.
‎Thomas!
‎Bun venit la vila Air-Bel!
‎A cui e casa asta?
‎E a unei rude îndepărtate.
‎Și locuiești aici?
‎Abia am sosit.
‎Încă încerc să pornesc electricitatea.
‎Ți-am trimis o scrisoare în New Jersey.
‎Mi-a răspuns soția ta.
‎Mi-a spus ‎că salvezi elita europeană de naziști.
‎Cum merge?
‎Merge bine. Mulțumesc.
‎Ai rămas un mincinos jalnic.
‎- Mă întorc la treabă. ‎- Acum?
‎Fac ceva important aici, ‎poate pentru prima oară în viață.
‎Te-aș putea ajuta.
‎Și pe urmă? Dispari iar cinci ani?
‎Am crezut că ai fost prins, Thomas.
‎Sau mai rău.
‎Thomas!
‎Nu-ți permit să mă distragi.
‎Niciodată.
‎Mai sunt câțiva pași până la graniță.
‎- E de bine? ‎- Da.
‎Ia-ți adio de la Franța!
‎Stați!
‎Fugiți!
‎Stați pe loc imediat!
‎Actele, toată lumea!
‎Satul din față e teritoriu spaniol!
‎Nu vă puteți apropia fără viză de ieșire!
‎Cine sunteți și ce naiba faceți?
‎De ce v-ați abandonat posturile?
‎Teritoriile de la graniță
‎sunt sub controlul Geheime Staatspolizei.
‎- Geheime... Ce-i aia? ‎- Gestapo.
‎Prezența voastră încalcă ‎Armistițiul de la Compiègne
‎dintre cele două guverne.
‎Aceasta este noua Franță, ‎domnilor ofițeri.
‎Sarcinile efectuate dincolo de jurisdicție
‎se pedepsesc prin lege. Înțelegeți?
‎- Da. ‎- Fiți organizați!
‎Mergeți la posturile voastre!
‎Acum! Fugiți!
‎Bună!
‎Mulțumesc.
‎Din Barcelona luăm autobuzul ‎spre Lisabona?
‎Exact.
‎Vino!
‎- Nu pot. ‎- Poftim?
‎Mă întorc.
‎- Nu. ‎- Mă duc.
‎Nu și tu!
‎- Ascultă-mă! ‎- Știam eu!
‎Sunt mulți în Marsilia ‎care așteaptă să fugă.
‎Știm cum să-i scoatem.
‎Urmărim Shabbatul o dată ‎și acum te crezi Moise?
‎Ursula...
‎O să sfârșiți într-un lagăr. Sau morți.
‎Ursula...
‎Mi-ai promis că rămâi.
‎Ursula.
‎Înțelege, te rog!
‎Vin după tine în Lisabona. Ai auzit?
‎Trimite vorbă despre tine ‎la Splendide! M-ai auzit?
‎Trimite vorbă unde ești!
‎Autoritățile au declarat că, din cauza ‎unei gestionări proaste în Marsilia,
‎o serie de arestări ‎și o criză necontrolabilă pentru poliție,
‎nicio navă de pasageri menită spre Vest ‎nu va andoca în Marsilia
‎- ...sau pe coastă... ‎- Fir-ar!
‎...până la noi ordine.
‎Porturile franceze vor rămâne închise ‎navelor de pasageri
‎până ce amenințarea...
‎- Închid porturile? Au voie? ‎- Au făcut-o.
‎Guvernul de la Vichy a instruit poliția
‎să înceapă aplicarea Articolului 19 ‎din Armistițiul franco-german.
‎Care e articolul 19?
‎Toți refugiații de pe teritoriul francez ‎trebuie predați la cerere.
‎- Cui? ‎- Reich-ului.
‎Ai spus că nu vor ceda.
‎M-am înșelat.
‎Ia stai! Nu pot deporta lumea, nu?
‎Pot face ieșirea imposibilă...
‎Deja este.
‎Dar să-i trimită înapoi? Acum?
‎Intră!
‎Vă pot ajuta?
‎- O caut pe dra Gold. ‎- Ce cauți aici?
‎Ea e Lisa Fittko.
‎A găsit o rută sigură spre Spania.
‎- A mers? ‎- Am trecut azi-noapte.
‎Cu cinci oameni ‎care sunt în drum spre Lisabona.
‎Dle comisar Frot!
‎Mă bucur că ați venit.
‎Vreau să mă asigur ‎că înțelegeți Articolul 19.
‎Da, am citit telegrama.
‎Toți intrușii trebuie predați la cerere ‎poliția locale. Vin rosé?
‎Marsilia e plină de refugiați ‎din toată Europa.
‎Eu sunt șeful poliției, ‎e de datoria mea să curăț orașul.
‎Sunteți consulul american, dle Patterson.
‎Sarcina dvs. este să vă asigurați ‎că americanii nu-mi fac probleme.
‎Sigur.
‎Atunci, cum rămâne ‎cu Comitetul American de Salvare?
‎În ciuda indicațiilor mele,
‎ați emis viza cerută de ei ‎pentru scriitorul german Walter Benjamin.
‎Ați spus scriitori periculoși.
‎Nu l-ați menționat pe Walter Benjamin.
‎Scrie prostii. Cum ar putea fi periculos?
‎E pe lista naziștilor.
‎Dacă acest bărbat părăsește Marsilia ‎cât sunt eu la conducere,
‎vă voi trage la răspundere.
‎Din fericire pentru amândoi, ‎nava lui a fost confiscată recent,
‎așa că probabil e încă la Splendide.
‎Se ascunde la Hotelul Splendide?
‎Din câte am auzit, toți sunt acolo. ‎Benjamin, Ernst, Breton.
‎Dacă trecem noaptea, ‎înainte să apară gărzile,
‎aș putea lua... câte patru oameni, ‎de două ori pe săptămână.
‎Sunt peste 100 până la Crăciun.
‎Și n-ai nevoie de vize de ieșire?
‎Dacă e nevoie, cumpărăm falsuri. E simplu.
‎Trebuie să fie o operațiune curată.
‎Varian! Asta e șansa noastră. ‎Gândește-te câți salvăm...
‎Și dacă poliția franceză închide totul?
‎Nici nu trebuie să știi.
‎Mă ocup eu de piața neagră. ‎Nu vei fi implicat.
‎- Falsurile nu-s ieftine. ‎- Nimic nu e.
‎Mă ocup eu.
‎Trebuie incluse și biletele de tren.
‎- Hoteluri. Mese. ‎- Am banii.
‎Nicio problemă.
‎- Bine. ‎- Bine!
‎Bine! Bun, atunci, așa rămâne.
‎Tu rămâi imaginea operațiunii, Varian.
‎Lisa, tu ești forța brută.
‎- Albert e infractor, evident. ‎- Nu!
‎Atunci, tu ce ești?
‎Sunt doar banca.
‎Acordă-ți puțin merit!
‎Intră!
‎Tu cine ești?
‎Paul. Kandjo.
‎El este creierul.
‎Telegramă pentru Mary Jayne.
‎Ne trebuie buget.
‎Cât de persoană?
‎Nu-i va deranja să împartă camerele.
‎Cât de ușor e drumul?
‎NU VII ACASĂ? STOP.
‎EȘTI PE CONT PROPRIU. STOP. TATA
‎...când ești gata. Nu, Mary Jayne?
‎E totul în regulă?
‎Da.
‎Să trecem la treabă!
‎INSPIRAT DE ROMANUL LUI JULIE ORRINGER
‎ACEST SERIAL ESTE O OPERĂ DE FICȚIUNE ‎INSPIRAT DIN FAPTE REALE.
‎Subtitrarea: Ramona Coman