TOKYO VICE II. 7. díl
Informujeme cestující letu 532
z Ibizy, kteří pokračují na letiště Chicago O'Hare,
že došlo ke změně odletové brány.
Dostavte se prosím k bráně C3.
Nepovyrostla jsi trochu?
Máš zpoždění. Už tu s tou cedulí stojím dvě hodiny,
tak mě moc neser.
Taky tě rád vidím.
Já nevěděla, že máš bráchu.
- Jak se jmenuje? - Kaito.
Je mladší než já. Šel poslušně studovat.
Takže i chytřejší.
Podle matky určitě.
Jakej je?
Byl jsem jeho vzor. Všude za mnou dolézal.
Štvalo mě to.
Vždycky jsem ho odháněl.
Pořád chce být jako já. Přidat se k Čihaře.
Matce jsem slíbil, že ho nenechám.
Ale Hajama se mu dostal pod kůži.
Odraď ho.
- Snažil jsem se, ale nedá si říct. - Zkus to znova. Nevzdávej se.
Nezáleží na tom, kolikrát spadneš...
Mluvíš jak babička.
- A co budeš dělat ty? - Řídit se vlastní radou.
Seženu prachy a začnu znova.
Zaopatřím svoje holky, Eriku a Daičiho.
Promluvím si s ní.
Musím běžet. Za pár hodin začíná pohřeb.
Vrátíš se pak?
Určitě to chceš?
Jo.
Dobře.
Změnil ses.
- Houby. - Sekne ti to.
Dřív jsi vypadal jako hňup.
Takže...
jak vypadá tvůj běžnej den?
Co děláš?
Sháním náměty. Běhám po venku.
Takže jsi pánem svého času.
Jo. Dá se říct.
Ale stejně se nemůžeš ozvat.
No jo, jen do mě, ale...
Jak se máš ty?
Líp i hůř.
Často spíš hůř.
Táta se kousnul a začal věřit na deprese.
- Nezpochybňoval je. - Co ty víš?
Odjels, než se to zhoršilo.
Ale našla jsem si koníčky.
Máma s tátou jsou klidnější, když něco dělám.
A chci tě poprosit o pomoc.
Do školy.
Přijdeš do novinářskýho klubu a já ti budu klást otázky jako:
"Našel sis v Japonsku holku?"
Já to věděla!
Máš ženu a děti, a tajíš nám to.
Ani zdaleka.
Dobrý den.
Išida byl obezřetný.
Předcházel střetům.
Ale tenhle...
Je to dočasné řešení, než vybere Tanaka nového vůdce.
Snad mu zdraví vydrží.
Zvlášť teď, když se vrátil Tozawa.
Navíc dost rychle posiluje.
Obávám se, že nakonec budeme muset všichni sklonit hlavu.
Nebo dopadneme stejně jako Išida.
Upřímnou soustrast.
To myslíš vážně?
Dovolím si jednu radu.
Zármutek občas vede k zoufalým činům.
Snaž se tomu nutkání odolat.
Dej ze mě tu pracku pryč.
Nebo tě podříznu.
Zatím se měj.
Hajzl jeden! Na co si sakra hraje?
Už aby byl taky v penálu.
Sato, ať se chlapi vyzbrojí.
Při vší úctě, Tozawa popírá, že by za tím útokem stál.
Odkdy jseš na jeho straně?
Když zaútočíme bez důkazu, poštveme proti sobě ostatní.
Počkal bych, než se to objasní.
Na to zapomeň.
Čekání je pro sraby.
Kdo z vás souhlasí se Satem?
Co ty, Kaito?
Odpověz mi!
Stojím za vámi, šéfe.
Co by na to řekl otec Išida? Jak nás vychovával?
Když nás někdo napadne, tak mu to přece vrátíme!
Ano, pane.
Sato.
Dělá ti problém plnit moje rozkazy?
Ne.
Sakra.
Máme pár doplňujících otázek.
Nebude to na dlouho.
Tak se ptejte.
Neviděla jste na těch střelcích...
náhodou tohle?
Viděla.
To je vše? Proto jste tady?
Posledně jsme vás prosili o popis pachatelů.
Nenapadlo vás zmínit, že mají stejná tetování?
Byla jsem hodně rozrušená.
Taky jste tvrdila, že toho architekta neznáte.
Ale v novinách psali, že jste byli milenci.
Jestli mě chcete vyslýchat, předvolejte si mě na stanici.
Slečno Porterová, jen se to snažíme pochopit.
- Jsem z něčeho podezřelá? - Ne, ale žádáme vás,
abyste bez našeho vědomí neopouštěla město.
Hezký zbytek dne.
Jak tam vejdu, dá mi to sežrat, že jo?
Neboj se.
Broučku!
- Čau, mami. - Můj synáček je doma.
Bože můj.
Vážně jsi tady, i když jsi dlouho váhal...
Já vím. Promiň.
Pěkný oblek, ale hrozně na tobě visí.
Co tam jíš?
Malé kousky syrových ryb?
- To není jídlo, ale návnada. - Ale návnada.
Jím normálně. Neboj se.
Dobře. Táta dělá něco na zahradě.
- Dovezli už pití? - Ano.
Skvěle. Díky. Dejte to radši pod stan, kdyby pršelo.
Šedesátka by měla stačit.
Bacha, starouši. Ať neslavíš kulatiny v sádře.
Čau.
Vypadáš dobře.
- Máma to vidí jinak. - No...
- Nechceš pomoct? - Ne, není s čím.
Jak dlouho jsi letěl?
Dlouho. Ale přeletěl jsem mezinárodní datovou hranici,
takže jsem se vlastně vrátil v čase.
Kéž by to tak šlo...
- Skoč se osprchnout. - Jo. Dobrej nápad.
Váš táta je šťastnej.
Já taky.
Půjdu se osprchovat a převlíknout.
- Joshi... - Mami, jsem Jake.
Jsem ráda, žes dal jednou přednost rodině.
Mohlo být hůř.
REDFORD A HOFFMAN VŠICHNI PREZIDENTOVI MUŽI
1. MÍSTO VE STÁTNÍM KOLE DEBATNÍ SOUTĚŽE 1993
CIZINEC V CIZÍ ZEMI ROBERT A. HEINLEIN
Dobrý den.
Nic neobvyklého.
Omluvte mě.
S Jakem to vůbec není, jak si myslíte.
- Šla jsem se s ním rozloučit. - Čekáte ode mě pochvalu?
Tozawu už stejně nezajímám.
Našel si novou dívku. Je mladší a nahradí mě.
Už jste skončila?
Tohle je od šéfa.
Podepište to.
Nebo mu řeknu, že jste odmítla.
A možná zmíním i něco dalšího.
Kdo vám řekl, kde bydlím?
U policajta není těžký si to zjistit.
Tuhle během té razie jste mě nakonec nezastřelil.
Proč?
Nejsem žádný vrah.
- Ale Išidu jste přece zabil. - Myslíte, že jsem to chtěl udělat?
Došlápli jste si na nás.
Rozprášili jste náš klan, a já najednou přišel o všechno.
Byl jsem švorc.
Nikdo.
Kdo by mě asi zaměstnal?
Co to má co dělat s Išidou?
Tozawa mi udělal nabídku.
"Zabij Išidu, a do smrti nebudeš muset hnout prstem."
Neměl jsem na výběr.
Kde je vražedná zbraň?
Dejte mě do ochrany svědků, a řeknu vám to.
Jste zblblý z amerických filmů.
V Japonsku nic takového není. Ani dohoda o vině a trestu.
Na trest smrti tu stačí dvojnásobná vražda.
Při té střelbě umřeli čtyři lidi.
Ale když nám pomůžete Tozawu dostat,
možná si odsedíte jen zabití.
Ve vězení před ním budete v bezpečí...
- příštích dvacet let. - Dvacet let?
Dvacet let, nebo smrt.
Je to na vás.
Tak kam jste ukryl tu zbraň?
Dorazili jste! Jo!
- Čau. - Ahoj.
Ať máš co pít.
Třetí oběť nehody při lovu za jeden měsíc.
Touhle roční dobou jich vždycky přibude.
Co bylo příčinou tentokrát?
Střela z brokovnice, zezadu do hlavy.
Jakeu!
Pamatuješ si Paula Lutholda z práce?
Pardon. Doktore Lutholde. Rád vás vidím.
Já jsem doktor asi jako ty Josh. Říkej mi Paule.
Vítej doma.
Chyběls jim.
Ono je to do zítra přejde.
A tohle je Phil Hadley, dělá pro šerifa v Boone County.
Ahoj. V Japonsku se takový masíčko nedělá, co?
Ale taky je netrápí srdeční choroby.
V Tokiu jsou prý úplně jiní. Zdvořilejší, trochu bázlivější.
Mafiánskej boss, co minulý týden vypadnul z okna, by nesouhlasil.
Jaký teda ten Dálný východ je?
Banány tam balí do plastu a meloun stojí sto dolarů.
- Nepřeháněj. - Přísahám.
A skoro žádný pistole.
Dělám s detektivem, co už zatýkal za držení náboje.
- Vážně? - Prý děláš krimi zprávy.
- Je to tak. - Po západu slunce začne divočina?
Jo.
Akorát trochu jiná.
Jde míň o vraždy a víc...
o pomíjivý svět.
Tak pomíjivý...
Zní to poeticky,
ale představte si kluby pro muže, co se chtějí...
promiň, mami...
... nechat osahávat v metru.
Vypadá to tam jako v metru.
Tak se chytnete...
No jo.
- Tak co? - Mám dobrou zprávu.
Našel jsem vražednou zbraň.
Já taky. Žalobce souhlasí s obžalováním ze zabití.
Chce, abychom ho do dvou hodin přivezli kvůli sepsání protokolu.
Vezmeme posily a odvezeme ho tam sami.
Nikomu dalšímu bych o tom radši neříkal.
Souhlasím, detektive. Jsme domluveni.
Můžu si přisednout?
Předtím jsem se nepředstavil. Dean Kudisch.
Počkat. Neděláte editora v Saint Louis Dispatch ?
Hustý! Jako malej jsem ho hltal.
To rád slyším.
Díky vám jsem propadl novinařině.
Četl jsem vaše články ze Srebrenice.
A já zas tvoje.
Rozřešení těch krádeží motorek bylo působivý.
Počkat, jak jste se k nim...
Meičó vychází i v angličtině.
Věděl jsem, že jsi Eddieho syn, a můžu jen chválit.
Díky.
Vážně.
Eddie říkal, že se nezdržíš.
Ne.
Missouri mi víc svědčí v malých dávkách.
V Srebrenici jsem potkával dva typy reportérů.
Jedni se domů hrozně těšili a druzí se tam nemohli vrátit.
Časem jsem hned poznal, jak to kdo má.
Víš podle čeho?
Ti, co tím žili, byli vtipní.
Nebojácní, zbrklí. Byli ozdobou každé párty.
Vytvořili si představu muže, kterým chtějí být.
A pak se tím mužem stali.
Problém je v tom...
že jak začneš být někým jiným...
vrací se ti domů hůř.
Třeba tam byli šťastnější.
Třeba.
Nebo se prostě ztratili.
Jestli se někdy vrátíš nadobro, beru tě.
- Těšilo mě. - Mě taky, Deane.
Meičó šinbun , Marujamová.
Dobrý den. Mám pro vás jeden zajímavý tip.
O co jde?
Jistý Šingó Murata prý oplývá
mimořádnou schopností
najít ten nejlepší stánek s kari v celém Tokiu.
- Stálo by to za prošetření. - Děkuji, souhlasím.
Tvůj brácha je moc fajn.
- Taky ses mu líbil. - Vážně? Tak to jsem rád.
Tak to bychom to měli brzy zopakovat.
Jo. Určitě.
Co jinak?
Něco nového o mimopracovních aktivitách tvého šéfa?
Jo, ale bude s tím hodně práce. Nevím, jestli to zvládnu.
Tak si řekni někomu o pomoc.
Přemýšlej, komu se dá věřit. Kdo pro Meičó žije stejně jako ty?
Ještě ti zavolám.
Pojďte za mnou.
Kurihiro, považuji vás za diskrétního a spolehlivého.
Děkuji vám.
Potřebuji, abyste pro mě něco zjistil.
Domnívám se,
že jeden z našich kolegů náš deník poškodil.
Dohledejte všechny jeho články,
okopírujte je a nechte si to pro sebe.
Důvěřuji vám.
Nezklamte mě.
Dobře.
PRO MUŽE, KTERÝ MÁ VŠECHNO. MÁME TĚ RÁDI, EDDIE!
Proslov!
Chci jen...
To dáš, Eddie!
Zachráníš ho?
- Chci poděkovat... - Já?
Potřebuje tě. Tak šup...
Jsme tu pro tebe.
Ahoj. Já jsem...
onen syn.
Chtěl bych říct pár slov.
Takže díky, že jste přišli. Má rodina si toho moc váží.
A já ostatně taky.
Ale kdo by nepřišel, když slaví Eddie Adelstein,
mistr hry na ukulele?
Sám jsem se toho od něj dost naučil.
Že mi odmala ukazoval mrtvoly, se na mně naštěstí nepodepsalo.
Ale začal jsem být zvídavý.
Táta mě naučil, jak důležité je
nejen pokládat otázky, ale pokládat ty správné.
A taky mě naučil,
že je v pořádku svou práci z celého srdce milovat.
Obzvlášť když pracujete s lidmi. Živými i mrtvými.
Protože čím víc je lidí, kterým záleží na druhých, tím líp.
A...
Eddie Adelstein má obrovské srdce,
v kterém se najde místo pro každého.
Jsem rád, že jsem tvůj syn.
A všichni ti přejeme...
všechno nejlepší, tati.
Máme tě rádi, Eddie!
Kdy mi přibližně vyplatí pojistku?
Nejdřív za tři měsíce.
Cože? Nejde to nějak uspíšit?
Já jen odhaduji škodu a navrhuji výši pojistného plnění.
V tom případě potřebuji mluvit s někým jiným.
Celý proces řeší několik oddělení.
Buďte trpělivá. Ozveme se vám.
Čau. Jess už to zabalila?
Spí jako zabitá.
Přijde mi lepší.
Chvíli je dobře, pak zas hůř.
Jak moc hůř?
Musela do špitálu.
Jen na pár týdnů. Pak se zas srovnala.
Byla hospitalizovaná, a já o tom nevím?
Přiletěl bys snad?
Prosila tě už o tu návštěvu ve škole?
Myslíš tu besedu pro školní noviny?
Moc jí na tom záleží. Dlouho se na nic tak netěšila.
- Budu tam. - Fajn.
Všechno nejlepší.
Díky.
Takhle v pohodě jsem dlouho nebyl.
Kvůli práci, nebo je v tom ženská?
Co když obojí v jednom?
- Co je zač? - Je...
v takové složitější situaci a chce z ní ven.
Domácí násilí?
Ten chlap je rozhodně násilník.
Nevím, jestli ubližuje jí,
ale mohl by.
A ty jí pomáháš?
- Snažím se. - A zároveň k ní něco cítíš.
Už je to tak.
Jsi dobrý člověk, Jakeu.
Vážně.
V dnešním světě není nic jisté, ale tohle mě uklidňuje.
Vím, že jsem tě dobře vychoval.
Snad se tu jednou usadíš.
Oženíš, vychováš děti.
Možná to nezní tak lákavě
jako to, co řešíš tam, ale věřím, že bys tu byl šťastnej.
Já jsem šťastnej tam.
A v tom je ten problém.
Že je to tam.
A my to nevíme, protože toho nejsme součástí.
Rád bych to změnil.
Takovýhle nůž mi zajel do břicha.
Patnáct cenťáků hluboko.
Já vím.
Vím, že chceš být užitečnej, ale...
Ty pana Hajamu nechápeš.
Nemá v sobě kousek cti.
Pojď.
Šéf nás poslal obchodně do Nagana.
Hajama se ožral a zabil naši spojku.
Jmenoval se Ota. Býval jedním z nás.
A taky ti lhal.
Tozawa po mně vůbec nešel.
Řekl ti to jen proto, aby tě vyhecoval.
Je mu úplně jedno, jestli se necháš zabít.
Kaito.
Až vymyslím, jak tě odsud dostat,
slib mi, že mě poslechneš.
Tak běž.
K budově soudu přijeďte zezadu.
Vědí o nás?
Jen naši lidi. Jinak nikdo.
Můžu si zapálit?
Máte snad co?
Tak to vydržte.
Přijeďte sem. Okamžitě!
- Čau. - Čau, Luno.
- Neviděla jsem tě od Onyxu. - Jo, letí to.
Jo. Vypadáš dobře.
- Díky. - Není zač.
Klub je v zuboženým stavu.
Policie si myslí, že jsem nějaká šílená vražedkyně.
V pojišťovně se to vleče.
Nemám žádný prachy. Prostě na hovno.
- To mě mrzí, Sam. Máš to těžký. - Nechci si stěžovat.
Jsi v prdeli. Máš na to právo.
Ale nevolala jsem ti, abys mě politovala.
I když si toho vážím.
Potřebuju pomoct.
Nemohly by holky dělat v Onyxu, než se to dořeší?
Promiň. To nepůjde.
Jsou to výborný hostesky. Dám za ně ruku do ohně.
Zeptej se Dukea. Není to pro mě, ale pro ně.
- Nejde to. Promiň. - Proč ne?
Proto, Sam. V tvým klubu se vraždilo.
Psalo se o tobě a všichni, co pro tebe dělali,
jsou v tom s tebou.
Říkala jsem ti, ať se od jakuzy radši držíš dál.
- Kéž bys zůstala u nás. - Nech toho.
Něco jsem dokázala. Jde mi to.
- Nechci s tím teď seknout. - Samantho!
- Můžu jednu fotku? - Pracovala ve vašem klubu?
Opustíte zemi?
Přestaňte fotit a vypadněte!
Ji z toho vynechte. Nemá s tím nic společného!
Nechte toho!
Dejte jí pokoj!
- Měla jste poměr s panem Ónem? - Nechte mě.
Oba střelci jsou po smrti. Nemáme žádné další očité svědky.
Musel si to objednat Tozawa. Někdo z našich lidí nás zradil.
Už jste odevzdal tu vražednou zbraň?
Tak to zatím nedělejte.
Taky by se mohla vypařit.
Co odposlechy? Nic lepšího teď nemáme.
Zbývá projít ještě pár dnů,
ale zatím nic podezřelého.
Sedneme na to.
Musíme něco najít.
Úplně slyším, jak se ti sbíhají sliny.
O tomhle jídle se mi i zdálo.
Máte tam melouny za sto dolarů a pochybné metro kluby...
Mami.
- A nemůžeš si dát vejce se slaninou? - Ne takovýhle.
Koukala jsem, že ses bavil s Deanem.
- Jo. Dean Kudisch je fajn. - Nabídnul ti práci?
Ne. Teda... možná.
Výhledově.
Musel bych být tady.
- Budu hádat. Chceš, abych to vzal. - To nikdy neuděláš.
- Co tím chceš říct? - Nadřel ses, abys odsud vypadnul.
- Mami... - Jo.
Chápu, že ne kvůli nám.
Snažím se to chápat. Udělals zkrátka, cos musel.
Vajíčka jsou hotová. Podej mi talíř, Jakeu.
Řeklas mi Jakeu?
Byl jsi pryč tak dlouho, že se z tebe stal Jake.
Proboha.
Z pevné linky v Tozawově apartmá.
- Prosím. - Dobrý den.
Tady Marge z Nemocnice Jižní Minnesota.
Volám kvůli neuhrazenému poplatku za operaci pana Tanaky.
- Haló? - To bude omyl.
Odkud že?
Z Nemocnice Jižní Minnesota.
Tozawa byl přece na seznamu nežádaných osob.
- Nemohl do Ameriky odletět. - To tvrdil Šigemacu.
Takže se tam přece dostal.
Aspoň tady podle Marge.
Sato!
Tak já v sobě nemám kousek cti?
Hovno!
Varoval jsem tě.
Přede mnou se nic neutají.
Hajzle!
Zmiz mi z očí.
Nadobro.
Nebo Kaitovi hned teď podříznu krk.
Išida mě správně varoval,
že jseš prolhanej zbabělec.
Tady jsi skončil.
Táhni odsud pryč.
Jestli se ještě ukážeš, zabiju tě.
Seber se a vypadni!
A pak se tě chci zeptat na ty...
automaty s kalhotkama.
Coby novinářská otázka nic moc. Odpovím jen: "Ano, existují."
- Fuj. Tak nic... - Škrtni si to.
Na čem aktuálně děláš?
Píšu o nelegálním motorkářském gangu...
To je vděčný téma.
A...
sblížil jsem se s jedním zdrojem.
Joshua Jake Adelstein, nezkrotný rebel.
Cos čekala?
Co máš na své práci nejradši?
Dobrý...
Nejspíš její nepředvídatelnost.
Nikdy nevíš, co přijde.
Když jsem žil tady, všechno bylo nalajnovaný.
Furt to samý dokola.
Pěkně mě to štvalo.
A co ty?
- Jak to myslíš? - Jsi tady šťastná?
Zůstaneš po střední?
Teď se ji hlavně snažím nějak přežít.
Dál zatím neplánuju.
Vezmu to.
- Adelsteinovi. - Jakeu.
- Detektive? - Můžete mluvit?
Jo.
Máme důkaz, že Tozawa letěl na operaci jater do Minneapolis.
Jak to?
Čekací listiny na transplantace jsou hrozně dlouhé.
Ani po několika letech se nemusí najít vhodný dárce.
Musel někoho podplatit nebo vydírat.
- Nevíme, ale je to pokrok. - Jo.
- Dobře. Dejte vědět, co zjistíte. - Jakeu.
Do Minneapolis je to ze St. Louis letadlem jen 90 minut.
Vždyť jsem sotva dorazil.
Netušíme, co udělá, jestli zjistí, že to víme.
Jste odtamtud kousek.
Nikoho jiného tam nemám.
Jakeu, vám můžu věřit!
- Stihneš ten rozhovor? - Jo. Budu pryč maximálně den.
Broučku.
Jen nechápu, proč potřebují zrovna tebe.
Protože jsem tady. Oni jsou odsud daleko.
- Můžu nějak pomoct? - Jak to myslíš?
Nevím, znám pár tamních doktorů. Třeba primáře neurologie.
Koho, že sháníš? Primáře z hepatologie?
- Přesně tak. - Můžu se zeptat.
To budeš moc hodnej.
Ještě nejsem úplně k ničemu, co?
Být mladší, jedu s tebou.
Koroner snad nebude potřeba.
- Zatím se mějte. - Ahoj zítra.
Měj se.
Mám velké štěstí, že jsou zdejší ženy tak nesmírně štědré.
Akiro, býval jste nejžádanější společník v Tokiu.
A nyní jste televizní hvězdou.
Musím říct, že vypadáte skvěle.
Kolik vás všechno to oblečení a šperky stojí?
Přesnou částku říct nemohu,
ale klidně by to dalo na luxusní auťák.
Ale vážně. Nemůžu si stěžovat.
Soukromé tryskáče, luxusní zboží, šampaňské po ránu.
Život je fajn. Mám velkou kliku.
To určitě. Šťastný a bohatý.
A věci, které má na sobě, půjdou brzy pěkně na dračku.
NEMOCNICE JIŽNÍ MINNESOTA
Takže váš táta se zná s Billem?
Bezva. Svět je malý.
Děkuju, že jste si na mě udělal takhle narychlo čas.
- Mám jen pár minut. Co vás zajímá? - Bude to chvilka.
Chystám pro tokijské Meičó šinbun článek o tom,
jak americké inovace v medicíně pronikají do Japonska.
Snad pomůžu.
Co mi můžete říct o čekací listině k transplantacím?
Je pěkně dlouhá. Momentálně je na ní asi 400 lidí.
Jsou na ní čistě američtí občané, nebo i zahraniční pacienti?
Zahraniční pacienty tu neoperujeme.
A jak dlouho se průměrně čeká na játra?
Tady u nás klidně i pět let.
Snad jsem pomohl. Omlouvám se, ale musím běžet.
- To nic. Děkuji. - Není zač.
- Pěkné hodinky. - Díky.
Dr. Walkere, jaké procento čekatelů na játra zemře dřív,
než se dočkají transplantace?
Řekl bych asi 10 procent.
A odkud máte ty Vacheron Constantin?
- Co prosím? - Značku jsem trefil, ne?
- Jsou dost vzácné. - Asi nechápu.
Rád bych psal o tom, jak skvělý jste vy i tahle nemocnice.
Nechci psát o tom, že jste dostal hodinky
od vlivného japonského gangstera,
který všechny předběhl a šel rovnou na sál.
Ale když mi nepomůžete, budu muset.
A vaše kariéra půjde k šípku.
PRIMÁŘ TRANSPLANTAČNÍHO ODDĚLENÍ
Detektive Katagiri.
- Jakeu. - Držte se.
Tozawa nejenže tady byl na transplantaci.
Jakmile sehnali vhodného dárce, druhý den ráno šel pod kudlu.
- Kdo vám to řekl? - Jeho chirurg. Doktor Walker.
Pacient potetovaný od hlavy až k patě
mluvil lámanou angličtinou
a na sále i na pokoji ho hlídala ochranka.
Pacient byl veden pod jménem Spencer Tanaka, S. T.
A hned po operaci dali ti japončíci v kvádrech
Walkerovi hodinky za čtvrt milionu dolarů
a požádali ho o maximální diskrétnost.
Neříkejte.
Ale jak obešel Tozawa ten zákaz?
Koho musel vydírat, aby sem mohl letět?
- Máme co zjišťovat. - A na co se vyptávat.
Kdy se vracíte do Japonska?
- Za čtyři dny. - Tak dlouho čekat nemůžeme.
Čtyři dny nemáme!
Nemůžu jen tak zmizet. Naši by mě zabili.
Tozawa je každým dnem silnější. Právě jste získal zásadní důkazy.
Mrzí mě to,
ale jestli si nepospíšíme,
může zbytečně umřít spousta dalších lidí.
Vraťte se do Tokia. Hned!
Adelsteinovi.
Čau. Tak co? Máš, cos potřeboval?
Tak fajn. Těším se, až mi povyprávíš. Už jsi na cestě zpět?
Kde? Co děláš v Dallasu?
Jakeu, měl jsi jít...
Slíbils to Jess. Co má teď... Čekala, že se vrátíš...
Tohle se přece nedělá. Co mám teď asi říct mámě?
Chápu, že tě potřebují, ale vždycky se najde něco většího
a důležitějšího než tvá rodina, když to dovolíš.
Měj se.
Střel ho.
Kurva! Mizíme!
Parchanti!
Tohle si pěkně odserete!
TOKYO VICE JE FIKTIVNÍ SERIÁL
INSPIROVANÝ SKUTEČNÝMI UDÁLOSTMI.
NĚKTERÉ SITUACE A POSTAVY
BYLY Z UMĚLECKÝCH DŮVODŮ POZMĚNĚNY.
České titulky Vojtěch Tuček Iyuno 2024