Passagerare på flight 532, Saint Louis-Chicago O'Hare, gate 93.
Er flight är nu från gate C3.
Du var kortare sist vi sågs.
Du är jättesen. Jag har stått här i två timmar med skylten, så tyst nu!
Jag saknade dig med.
Jag visste inte att du har en bror. Vad heter han?
Kaito.
Han är yngre. Och den som gick i skolan.
- Smartare, alltså? - Vår mamma tycker det.
Hurdan är han?
Han såg upp till mig. Följde efter mig överallt.
Jag brukade bli arg och säga åt honom att gå därifrån.
Han vill fortfarande bli som jag. Chihara-kai.
Jag lovade vår mamma att han inte skulle bli det.
Men Hayama har dragit in honom.
- Dra ut honom, då. - Jag har försökt.
- Han lyssnar inte. - Försök igen. Godta inte ett nej.
- Ramla sju gånger, res dig åtta. - Du låter som en japansk farmor.
- Vad tänker du göra nu? - Lyssna på mina egna råd.
Skaffa pengar och starta om. Ta hand om tjejerna. Och Erika och Daichi.
Jag pratar med henne.
Jag måste gå. Ceremonin är om några timmar.
Kommer du tillbaka?
Säker på att du vill det?
Ja.
Bra.
FYRVERKERIER
ANTIKVITETER
- Du är dig inte lik. - Konstigt, va?
Bättre kläder. Du klädde dig töntigt förr.
Vad gör du hela dagarna? Det har jag alltid undrat.
Jagar nyheter. Lägger örat mot gatan.
- Så du bestämmer själv tiderna? - Ja, mer eller mindre.
Och ändå hinner du inte ringa hem?
Okej, okej. Om vi glömmer mig... Mår du bra?
Det går upp och ner.
Mycket ner.
Pappa fick släppa "jag tror inte på depression".
- Han tror på depression. - Det vet ju inte du.
Du åkte innan det blev sämre.
Jag började med aktiviteter. Mamma och pappa oroar sig mindre då.
Jag tänker be dig om en tjänst. Skoltidningen.
Kom och prata med journalismklubben. Jag ställer frågor som:
"Har du flickvän i Japan?"
Jag visste det! Du är gift och har barn, men har inte sagt nåt.
Inte på långa vägar.
Välkommen.
Ishida var försiktig. Han såg till att allt var stabilt.
Men den där...
Det är tillfälligt tills Tanaka utser en ny oyabun.
Hoppas hans hälsa är god.
Speciellt med tanke på att Tozawa är tillbaka.
Tozawa växer.
Jag känner att vi alla måste böja oss för honom.
Annars slutar det som för Ishida.
- Jag beklagar förlusten. - Ja, det borde du.
Ett råd så här i sorgen: Sorg kan få en att handla obetänksamt.
Du borde stå emot impulserna.
Ta bort handen.
- Annars sliter jag strupen ur dig. - Vi ses.
Den jäveln!
Vi svarar med samma mynt på hans begravning.
Sato, säg åt männen att beväpna sig.
Tozawa förnekar ju att han skulle ligga bakom.
Tar du hans parti nu?
Om vi angriper utan bevis, kan vi få andra gumi mot oss.
Jag föreslår att vi väntar.
Att vänta är nåt som fegisar gör.
Vilka tycker att Sato har rätt?
Kaito, vad säger du?
Svara mig!
Vad du än tycker, kashira.
Fostrade oyabun oss till att backa vid rädsla?
Eller kräver vi hämnd när nån angriper oss?
Ja!
Sato...
Känns det omöjligt att följa mina order?
Nej.
Fan...
Vi har några fler frågor. Det tar inte så lång tid.
Kan jag hjälpa er?
Är det de här som du såg?
Ja.
- Var det allt? - Vi bad om signalement sist.
Det slog dig inte att nämna att de hade likadana tatueringar?
Jag hade upplevt en skottväxling.
Du sa också att du knappt kände arkitekten.
Men enligt tidningarna hade ni ett förhållande.
Om ni har frågor som poliser, kalla mig till stationen.
Ms Porter, vi försöker bara få klarhet i saker.
- Är jag misstänkt? - Nej.
Men lämna inte staden utan att underrätta oss.
Ha en bra dag.
Det börjar så fort jag kommer in, va?
- Hörru... Lugna ner dig. - Åh, vännen!
- Hej, mamma! - Min pojke är hemma!
Se på dig! Jag visste inte om du skulle komma. Planerna bara ändrades.
- Jag vet. Förlåt. - Se vad löst din kostym sitter.
Vad äter du där? Små skivor rå fisk?
- Det är inte mat. - Det är bete.
- Jag äter. Jag lovar. - Din pappa är i trädgården.
- Är drycken här? - Ja.
Bra. Ställ dem i tältet ifall det börjar regna.
Okej, bra.
En 60 watts glödlampa borde duga.
Försiktigt, gamling. Du vill inte ramla på din stora dag.
Du ser bra ut.
- Det tyckte inte mamma. - Du vet...
- Kan jag hjälpa till med nåt? - Jag har det under kontroll.
Hur lång var resan?
Jag passerade datumgränsen, så det är som att gå bakåt i tiden.
Om det ändå var möjligt.
- Fräscha upp dig. - Ja, det ska jag.
- Er pappa är glad. - Jag också.
Jag går upp och duschar och byter om.
- Josh. - Mamma... Jake.
Det är fint att du prioriterar familjen.
Det kunde ha varit värre.
ALLA PRESIDENTENS MÄN
FÖRSTA PLATS SKÅDESPELERI 1993
FRÄMLING PÅ EGEN PLANET
Allt lugnt, chefen.
Ursäkta mig.
Det du såg med Jake är inte som du tror.
- Jag sa hej då till honom. - Ska du berömmas för det?
Tozawa är ändå less på mig. Han har träffat nästa tjej.
- Yngre. Redo att ta min plats. - Är du klar?
Oyabun kräver din signatur.
Annars säger jag att du vägrade. Det finns mycket jag kan säga honom.
Vem sa var jag bor?
Ingen. Det är lätt att ta reda på var poliser bor.
Varför sköt du mig inte vid razzian när du hade chansen?
- Du hade kommit undan. - Jag är ingen mördare.
- Du mördade Ishida kallblodigt. - Tror du att jag ville det?
När du och kvinnan slog till mot min gumi hade jag ingenstans att vara.
Inga pengar. Ingenting. Tror du att nån som jag får ett annat jobb?
- Vad har det med Ishida att göra? - Tozawa kom med ett erbjudande.
"Döda Ishida. Jag ger dig pengar så att du kan lämna detta liv."
Jag hade inget val.
Var lämnade du vapnet du använde på klubben?
Ge mig vittnesskydd, så berättar jag allt jag vet.
Du ser för många amerikanska filmer.
Vi har inte vittnesskydd. Och inte förhandling om erkännande.
Ett dubbelmord, och man får dödsstraff. Fyra personer dödades.
Men om du samarbetar...
...så kanske det sänks till dråp.
I fängelset slipper du Tozawa. De kommande 20 åren.
- 20 år? - 20 år... eller döden. Valet är ditt.
Vi börjar med var du gjorde av vapnet.
Ni kunde komma!
Hej. Ta er ett glas.
Det är tredje offret i en jaktolycka den här månaden.
Så här års får vi ständigt såna samtal.
- Vilken var dödsorsaken nu? - Gevärsskott i bakhuvudet.
Jake, du minns väl Paul Luthold från jobbet?
Ursäkta. Dr Luthold. Trevligt.
Jag var dr Luthold när du var Josh. Säg Paul. Välkommen hem.
- Du har saknats. - Vi får se vad de tycker imorgon.
Phil Hadley, Boone County sheriffsområde.
Trevligt. De har inte Kansas City BBQ i Japan, va?
De har inga kroniska hjärtsjukdomar heller.
Tokyo sägs vara väldigt annorlunda. Artigare, lite försagda.
Säg det till den japanska bossen som kastades ut från sin takvåning.
Hur är det i Fjärran Östern?
Bananer är inslagna i plast och en melon kostar 100 dollar.
- Du överdriver. - Jag svär.
Vapen används inte.
Jag jobbar med en polis som grep nån för att han ägde en kula.
- Du jobbar med kriminaljournalistik? - Du måste se saker nattetid.
Jo, men kanske inte vad du tror.
Det är färre mord och mer av en svävande värld.
- Svävande? - Det låter poetiskt. Föreställ er...
Klubbar för män som vill... - Ursäkta, mamma.
Bli tafsade på av kvinnor på t-banan. Klubbarna liknar tunnelbanetåg.
Man bara står där.
- Visst! - Deras kollektivtrafik är bättre.
- Hittat nåt? - Goda nyheter. Jag har vapnet.
Fler goda nyheter. Allmänna åklagaren går med på dråp.
De vill ha hans utsaga på tingshuset om två timmar.
Vi kör själva dit honom.
- Och säg inget till nån. - Jag gillar hur du tänker.
Får jag slå mig ner? Vi har inte hälsat. Dean Kudisch.
Vänta nu. Redaktör på St. Louis Dispatch?
- Lägg av! Den är jag uppvuxen med. - Jag är smickrad.
Du fick mig att bli kär i journalism. Jag läste allt du skrev i Srebrenica.
Jag har läst det du skriver också.
Avslöjandet om mc-stölderna var riktigt starkt.
- Vänta. Hur har du kunnat...? - Meicho har en engelsk utgåva.
Jag visste att du var Eddies son. Jag blev imponerad.
Tack. Tack ska du ha.
Din farsa säger att du snart åker igen.
Missouri och jag gör sig bäst i små doser.
Det fanns två sorters reportrar i Srebrenica.
De som var ivriga att åka hem. Och de som inte kunde åka hem.
Jag lärde mig snabbt vilka som var vilka. Vet du hur?
Stammisarna var roliga.
De var obekymrade, orädda. De skapade de män som de ville vara.
Sen började de leva som såna män. Och problemet är...
När man glömmer vem man brukade vara, så är det svårare att åka hem.
- Hemifrån kanske de var gladare. - Kanske det.
Eller så blev de vilsna.
Om du skulle flytta hem för gott, så anställer jag dig.
- Trevligt, Jake. - Trevligt att träffas, Dean.
Hej, det är Maruyama.
- Hej, jag har ett viktigt tips. - Vad skulle det vara?
Jag hör att Shingo Murata har en anmärkningsvärd förmåga-
att hitta den bästa grytan för avhämtning i Tokyo.
- Det tål att utforskas. - Jag får be nån kolla upp det.
Fint att träffa din bror.
- Han tyckte det var fint också. - Vad kul! Det gör mig glad.
- Vi får göra om det. - Ja, det borde vi.
Har du granskat din chefs aktiviteter närmare?
Ja. Men jag vet inte var jag ska fokusera på att söka.
Det är inget skamligt i att be om hjälp.
Fråga dig själv "vem älskar Meicho lika mycket som jag?"
Jag ringer upp dig.
Följ med här.
Kurihira, jag tycker att du är diskret och pålitlig.
- Tack. - Jag vill be dig om intern research.
Jag tror att en kollega har gjort nåt skadligt mot vår tidning.
Leta fram alla hans artiklar ur arkivet. Gör kopior.
Och säg inget till nån. Jag vet att jag kan lita på dig.
Jag räknar med dig.
Okej.
Där var han tonåring.
TILL HAN SOM HAR ALLT. PÅ 60-ÅRSDAGEN. ÄLSKAR DIG, EDDIE!
- Tal! - Tal!
- Eddie! - Här kommer han!
- Jag bara... - Du klarar det, Eddie.
Du borde säga nåt.
- Jag vill tacka... - Jag?
Han behöver din hjälp. Gå dit.
Kom igen, Eddie! Vi stöttar dig.
Hej. Jag är... sonen, så klart.
Jag vill yttra mig.
Tack till alla för att ni har kommit. Det betyder mycket för min familj.
Och det betyder mycket för mig.
Men självklart kom ni hit. Det är ju Eddie Adelstein.
Ukulele-mästaren själv.
Jag har lärt mig mycket av farsgubben.
Att ta med mig till brottsplatser fördärvade mig inte helt.
Istället gjorde det mig nyfiken.
Pappa lärde mig inte bara värdet av att ställa frågor.
Utan att ställa rätt frågor.
Och lärde mig att det är okej att bry sig helhjärtat om sitt arbete.
Speciellt om ens arbete är människor. Levande eller döda.
Ju fler människor som bryr sig om människor, desto bättre.
Och Eddie Adelstein har ett stort hjärta.
Med plats för alla.
Jag är stolt över att vara din son.
Så från oss alla...
Grattis på födelsedagen, pappa.
- Grattis på födelsedagen, Eddie! - Grattis på födelsedagen, Eddie!
Hur lång tid kan det ta att få försäkringspengarna?
- Minst tre månader. - Jag behöver dem mycket snabbare.
Jag fastställer skadorna och reser krav.
Då måste jag prata med nån annan.
Det måste gå genom flera avdelningar. Sånt här tar tid.
Vi hör av oss.
- Har din syster gått och lagt sig? - Hon tvärsomnade.
Hon verkar må bättre.
Några steg framåt, några tillbaka.
Hur långt tillbaka?
Hon behövde sluten vård. Bara några veckor. Vi fick henne på benen igen.
Ingen sa till mig att hon var inlagd.
Hade du flugit hem?
Har Jess frågat dig om skoluppgiften?
Ja, frågestund för skoltidningen.
Det är viktigt för henne. Det första på länge som gör henne upprymd.
- Jag kommer dit, pappa. - Bra.
- Grattis på födelsedagen. - Tack.
Så här avslappnad har jag inte varit på länge.
Problem på jobbet eller med en kvinna?
Och om det är samma problem?
- Vem är hon? - Hon är...
...i en svår sits som hon vill ta sig ur.
Våld i hemmet?
Killen är våldsam.
Jag vet inte om han är det mot henne, men han skulle kunna vara det.
Och du hjälper henne?
Jag försöker.
- Men du har känslor för henne? - Ja.
Du är en bra man, Jake.
Det är du.
I en värld av ständig osäkerhet, så är det en tröst för mig.
Jag vet att jag uppfostrade en bra man.
Jag hoppas du flyttar hem en dag. Gifter dig och får barn.
Det låter inte så glamoröst som det du gör nu.
- Men jag tror att du kan bli lycklig. - Jag är lycklig där.
Det är hela grejen. Det är där.
Vi vet inte det, för vi är inte en del av det.
Det vill jag ändra på.
Jag fick en sån här kniv i magen. 15 centimeter in.
Jag vet.
Jag vet att du vill tillhöra nåt som är viktigt.
Du förstår inte Hayama.
Han har ingen heder.
Kom.
Oyabun skickade oss till Nagano på ett ärende.
Hayama blev full och dödade mannen. En tidigare broder vid namn Ota.
Och han har ljugit för dig.
Jag var aldrig Tozawas nästa mål. Han sa det för att du skulle döda honom.
Han bryr sig inte om ditt liv.
Kaito...
Om jag kan få dig ur det där, säg att du går med på det då.
Du kan gå.
Vid tingshuset, kör in på baksidan.
- Väntar de på oss? - Bara vårt folk. Ingen annan.
- Kan jag få en cigg? - Tog du inte med några?
Trist för dig, då.
Begär förstärkning!
- Hej. - Hej, Luna.
- Jag har inte sett dig sen Onyx. - Det var ett tag sen. Du ser bra ut.
- Tack. - Så lite så.
Klubben är rena röran. Polisen är där jämt.
De tror att det är ett triangeldrama.
Försäkringsbolaget jobbar sakta. Inga pengar. Det är en mardröm.
- Beklagar. Du har haft det tufft. - Inte meningen att klaga.
Du har all rätt att klaga.
Jag hörde inte av mig för att få tröst. Men jag uppskattar den.
Jag hoppas du kan hjälpa mig.
Har du plats för mina tjejer på Onyx ett tag?
- Beklagar, jag kan inte. - De är utmärkta värdinnor.
Alla ställen skulle bli nöjda. Prata med Duke.
- Det är för deras skull. - Tyvärr. Okej?
- Varför inte? - För att folk dödades på din klubb.
Du är nyheten, och alla som kopplas till dig är en del av nyheten.
Jag sa att samarbeten med yakuza slutar illa.
- Jag ville att du stannade på Onyx. - Inte jag.
Jag skapade nåt. Jag är bra på det. Jag vill inte släppa det här.
- Samantha! - Får jag ta en bild?
- Är hon också värdinna på din klubb? - Inga bilder. Försvinn!
Låt henne vara. Hon har inget med det att göra.
- Inga bilder, sa jag! - Sluta, sa jag!
- Var du tillsammans med Ohno? - Tänker du lämna landet?
Samantha!
Båda skyttar är döda. Inga andra vittnen.
Tozawa måste ha beställt mordet. Och nån på avdelningen sagt nåt.
Har du lämnat in vapnet än?
Bra. Gör inte det. Det skulle kunna försvinna.
Hur går avlyssningen av Tozawa? Det är vår sista hjälp.
Några dagars samtal att gå igenom. Men inget avvikande hittills.
Vi får gå igenom allt vi har tills vi hittar nåt.
- Jag kan höra hur din saliv bildas. - Jag har drömt om denna mat!
Du har 100-dollarsmeloner och klubbar där man tafsar på "tunnelbanan".
Kan du inte få bacon och ägg till frukost?
Inte som mamma gör den.
Jag såg dig prata med Dean igår.
- Ja, Dean Kudisch var där. - Ja. Erbjöd han dig jobb?
Nej. Eller på sätt och vis. I framtiden.
Jobbet skulle ju vara här.
- Du vill att jag tar det. - Men det gör du inte.
- Vad menar du med det? - Du ville bort härifrån.
- Mamma... - Jag vet. Det handlar inte om oss.
Du gjorde det du behövde göra.
Äggen är klara. Kom hit med tallriken, Jake.
- Kallade du mig Jake? - Ja. Du har vuxit in i namnet.
Du skrämde mig.
Från den fasta telefonen i Tozawas svit.
- Ja? - Hej.
Marge från Southern Minnesota Medical Center.
Det gäller en räkning efter mr Tanakas operation.
- Hallå? - Fel nummer.
- Marge från...? - Southern Minnesota Medical Center.
Tozawa tilläts ju inte att flyga in i USA.
- Enligt Shigematsu. - Han verkar ha åkt till USA.
Enligt Marge.
Sato!
Har jag ingen jävla heder?
Fan.
Lugna ner dig!
Jag sa ju att jag har ögon överallt.
Din jävel!
- Nu försvinner du. För alltid. - Vad...
Annars sliter jag strupen ur din bror här och nu.
Oyabun Ishida varnade mig för att du var en lögnare och fegis.
Du är bannlyst.
Visa dig inte här igen.
Då dödar jag dig.
Försvinn härifrån.
Sen vill jag fråga dig om trosautomaterna.
Som journalistisk fråga är det en återvändsgränd.
Svaret är att de finns.
- Äckligt. - Fråga mig inte det.
Vad jobbar du med nu?
Jag nästlade mig in hos kriminella mc-gäng.
Du kan fråga om det.
Och om att komma en källa för nära.
- Joshua Jake Adelstein - lagbrytare. - Vad hade du trott?
- Vad gillar du mest med ditt jobb? - Okej...
Jag skulle säga oförutsägbarheten. Att inte veta vad som väntar.
När jag bodde här kändes allt så förutbestämt.
Du vet, det var enahanda. Jag längtade bort.
Hur är det för dig?
- Vad menar du? - Jag menar...
Trivs du här? Blir du kvar här efter high school?
Jag försöker bara klara high school.
Jag kan inte tänka längre än så.
Jag svarar.
- Adelstein. - Jake.
- Katagiri? - Har du tid att prata?
Ja.
Vi har bevis för att Tozawa åkte till Minneapolis för en leveroperation.
Men hur då? Kön för transplantationer är jättelång.
Folk väntar i åratal. Och den måste matcha.
Han måste ha mutat nån. Eller hotat dem.
- Vi kan använda det. - Ja. Du får berätta vad ni hittar.
Jake, Minneapolis är bara 90 minuter med flyg från Saint Louis.
Jag kom hit igår kväll.
Vem vet vad han gör om Tozawa tror att vi vet detta.
Du är där. Jag kan inte lösa det utan dig.
Jag har ingen annan som jag kan lita på.
- Kommer du på intervjun? - Jag är i Minneapolis max en dag.
Jag förstår inte varför de inte kunde hitta nån annan.
För att jag är här. De är långt härifrån.
- Vad kan jag göra? - Med...?
Jag känner folk på SMMC.
Chefen på neurologen är en vän.
Han borde känna chefen... Var det levermottagningen?
- Ja. - Jag kan alltid ringa honom.
Det skulle jag uppskatta.
Farsgubben är inte så värdelös trots allt.
Om jag var yngre, hade jag åkt.
Förhoppningsvis behöver jag inte en coroner.
- Vi ses snart. - Hej då.
- Vi ses imorgon. - Ta hand om dig.
Kring klockan ett idag...
- Komeditävling! - Nu kör vi!
Jag har haft turen att uppleva kvinnors generositet i detta land.
Akira, du brukade vara Tokyos främsta värd.
- Det stämmer. - Och nu är du en kändis.
- Ja. - Du ser fantastisk ut idag.
Hur mycket är dina kläder och smycken värda?
Jag vet inte priset, men den är värd lika mycket som en lyxbil.
- Jaså? - Jag har inget att klaga på.
Privatjet, lyxartiklar, champagnefrukostar.
Det är ett bra liv. Jag är lyckligt lottad.
Lycklig och rik.
Det kommer snart att vara tomt på de hyllorna.
Så din pappa känner Bill? Kul! Världen är liten.
Ja. Tack för att ni kunde träffa mig med kort varsel.
- Du håller på med en artikel? - Det är för Meicho Shimbun i Tokyo.
Vi skriver om hur amerikanska innovationer når Japan.
Jag bistår gärna.
Vad kan ni berätta om väntelistan för transplantation?
Den är lång. Just nu har vi 400 på listan.
Bara amerikaner eller även utlänningar?
Listan är enbart för amerikaner.
Hur länge kan man få vänta på en lever?
Här kan det ta upp till fem år.
Jag hoppas det hjälpte. Jag måste gå nu.
Tack för att ni tog er tid.
- Snygg klocka. - Tack.
Dr Walker, hur många på väntelistan dör medan de väntar på en lever?
Omkring 10 procent.
Varifrån kommer er Vacheron Constantin?
- Hur sa? - Klockan.
Vacheron Constantin, va? Det tillverkas inte många såna.
- Jag fattar inte. - Jag vill skriva om hur bra SMMC är.
Jag vill inte skriva om hur klockan är en gåva från en japansk gangster-
som trängde sig före i kön. Men om du inte hjälper mig, så gör jag det.
Då är din karriär över.
EDWARD WALKER, TRANSPLANTATIONER
- Katagiri. - Jake.
Beredd? Tozawa fick inte bara en levertransplantation vid SMMC.
När en lever blev tillgänglig, opererades han redan nästa morgon.
- Vem sa det? - Hans kirurg, dr Walker.
Patienten var täckt av tatueringar.
Talade knappt engelska. Det stod vakter utanför.
Patienten var inskriven som Spencer Tanaka. ST.
Efteråt gav kostymklädda japaner Walker en klocka för 250 000 dollar-
och sa att de vore tacksamma om han var diskret. Frågan är bara...
Hur lyckades Tozawa flyga in i USA?
Vem mutade han för att lyckas med det?
Här finns en story.
Och många fler frågor. När är du i Japan igen?
- Jag är här i fyra dagar till. - Vi har inte fyra dagar på oss.
- Jag har inte fyra dagar. - Jag kan inte åka.
- Min familj skulle döda mig. - Tozawa är konsoliderad makt.
Du har kritisk bevisning mot honom.
Ledsen att jag ber om det.
Men många fler kan dö här om vi inte går i land med det här.
Jag behöver dig i Tokyo. Nu.
Adelstein.
Hej! Hur går det? Har du det du behöver?
Vad bra. Jag vill höra allt om det. Är du på väg hit?
Var? Vad gör du i Dallas?
Jake, hur blir det med...? Du lovade Jess.
Vad ska hon...? Hon har väntat.
Så här gör man inte. Vad ska jag säga till din mamma?
Ja, de behöver dig.
Men det finns alltid nåt viktigare än din familj, när du låter det bli det.
Ta hand om dig.
Skjut honom.
Shit! Kom igen!
Era jävlar!
Det här får ni sota för!
Text: Helena Lindén Iyuno