BAZAT PE BIOGRAFIA LUI JAKE ADELSTEIN
Către pasagerii zborului 532
din Spania, Ibiza, spre Chicago O'Hare.
Poarta de îmbarcare s-a modificat.
Zborul va decola de la poarta C3.
Data trecută nu erai mult mai mică?
Aţi întârziat şi aştept aici
de două ore cu o pancartă ridicolă, aşa că ţine-ţi gura!
Şi mie mi-a fost dor de tine.
Nu ştiam că ai un frate.
- Cum îl cheamă? - Kaito.
E mai mic decât mine. E cel care a mers la şcoală.
Deci e mai deşept.
Mama aşa crede.
Cum e?
Mă admira. Mă urmărea peste tot.
Mă scotea din sărite. Îi spuneam să plece.
Încă vrea să fie ca mine, să intre în Chihara-kai.
I-am promis mamei că n-o să-l las.
Dar Hayama l-a ademenit.
Fă-l să renunţe.
Am încercat. Nu mă ascultă.
Mai încearcă. Nu accepta un refuz.
"Te dă afară pe uşă, intri pe fereastră."
Parcă ai fi o bunică japoneză!
- Tu ce ai să faci acum? - Îmi voi urma propriul sfat.
Strâng bani şi o iau de la capăt.
Până atunci, am grijă de fete, de Erika şi Daichi.
Vorbesc eu cu ea.
Trebuie să plec. Ceremonia e peste câteva ore.
Te mai întorci?
Eşti sigură că vrei să mă întorc?
Da.
Bine.
Arăţi diferit.
- Nu, zău! - Eşti bine îmbrăcat.
Înainte arătai ca un tocilar.
Ce anume faci toată ziua?
Mă tot întrebam.
Urmăresc subiecte, bat străzile în lung şi-n lat.
Deci ai program flexibil.
Da, cam aşa ceva.
Totuşi, nu îţi faci timp să ne suni.
Lăsând aburelile mele la o parte...
Tu eşti bine?
Îmi merge când bine, când rău.
Mai mult rău.
Tata a trecut de etapa "Nu cred în depresie".
- Nu e adevărat că nu crede... - Nu ştii!
Ai plecat înainte să ajung rău.
Mă rog... Am început să fac activităţi.
Aşa, mama şi tata îşi fac griji mai puţin.
Apropo, am să te rog ceva.
Ziarul şcolii...
Tu vii la clubul de jurnalism şi eu îţi pun întrebări, de pildă...
"Ai o iubită în Japonia?"
Da! Eram sigură!
Eşti însurat, ai copii şi nu ne-ai spus.
Nici pe departe.
Bun venit.
Ishida era precaut. Menţinea un echilibru.
Dar el...
E o situaţie temporară, până Tanaka alege un nou Oyabun.
Sper să mai fie în putere.
Mai ales acum, când s-a întors Tozawa.
Tozawa are tot mai mulţi adepţi.
Mă tem că toţi vom fi nevoiţi să plecăm capul în faţa lui.
Altminteri, vom sfârşi la fel ca Ishida.
Îmi pare rău pentru pierderea suferită.
Aşa şi trebuie!
Îţi dau un sfat, cât ţii doliu.
Durerea ne poate face nechibzuiţi.
Ar fi bine să rezişti tentaţiei.
Ia mâna de pe mine!
Sau îţi rup gâtul!
Pe curând!
Ce nenorocit! Îi întoarcem favorul la înmormântarea lui.
Sato, spune-le oamenilor să pregătească armele.
Cu tot respectul, Tozawa neagă că ar fi ordonat atacul.
Îi ţii partea?
Dacă atacăm fără dovezi, putem supăra celelalte grupări.
Te sfătuiesc să aşteptăm.
Numai laşii aşteaptă!
Cine crede că Sato are dreptate?
Kaito, tu ce zici?
Răspunde!
Cum crezi tu că e mai bine, kashira.
Oyabun ne-a crescut să ne fie frică de umbra noastră?
Sau să ne răzbunăm când cineva acţionează împotriva noastră?
Da, să trăiţi!
Sato!
Te simţi incapabil să-mi urmezi ordinele?
Nu, domnule.
Fir-ar!
Mai avem câteva întrebări. Nu va dura mult.
Vă pot ajuta?
Asta aţi văzut?
Da.
Asta e tot?
Data trecută, v-am cerut să îi descrieţi pe atacatori.
Nu vi s-a părut relevant să pomeniţi că aveau tatuaje identice?
Tocmai supravieţuisem unui atac armat.
Aţi mai spus şi că nu îl cunoşteaţi bine pe arhitect,
dar în presă scrie că eraţi amanţi.
Dacă poliţia are treabă cu mine, chemaţi-mă la secţie.
Dră Porter, încercăm doar să completăm imaginea.
- Sunt anchetată? - Nu.
Dar vă rugăm să nu părăsiţi oraşul fără să ne anunţaţi.
La revedere, dră Porter.
Va începe de cum intru pe uşă, nu?
Frate, calmează-te!
Scumpule!
- Bună, mamă. - A venit puiul acasă!
Dumnezeule!
Nu ştiam dacă mai ajungi, după ce s-a schimbat zborul.
Îmi pare rău.
Uite cum atârnă costumul pe tine!
Ce mănânci tu acolo?
Feliuţe de peşte crud? Aia nu-i mâncare...
E momeală!
Mănânc, îţi promit.
Bine. Tatăl tău e în curtea din spate.
- A sosit băutura? - Da.
Mulţumesc! Pune-le în cort, în caz că începe ploaia.
E un bec de 60 W, ar trebui să fie în regulă.
Ai grijă, bătrâne! Să nu cazi în ziua cea mare.
- Arăţi bine! - Da? Mama a spus altceva.
- Să te ajut cu ceva? - Nu, ne descurcăm.
Eşti obosit? Ai zburat mult?
Da, dar am trecut peste meridianul datei.
Practic, m-am întors în timp.
De-ar fi posibil!
- Ar trebui să te împrospătezi. - Da, aşa voi face.
Tatăl tău e fericit.
Şi eu.
Mă duc să fac un duş şi să mă schimb.
- Josh... - Mamă, sunt Jake.
Mă bucur să văd că pui familia pe primul loc.
Se putea mai rău.
Domnule.
E linişte, şefu'.
Mă scuzaţi.
Ce ai văzut cu Jake nu e ceea ce crezi.
- Doar mi-am luat la revedere. - Şi meriţi laude pentru asta?
Oricum, Tozawa s-a săturat de mine.
A trecut la următoarea. E mai tânără, gata să-mi ia locul.
Ai terminat?
Oyabun are nevoie de semnătura ta.
Dacă nu vrei, îi spun că ai refuzat.
Pot să-i spun o groază de lucruri.
Cine ţi-a spus unde stau?
Nimeni. Nu e greu de aflat unde stă un poliţist.
În timpul raidului,
de ce nu m-ai împuşcat când ai avut ocazia?
Ai fi scăpat.
Nu sunt un ucigaş.
- L-ai ucis pe Ishida cu sânge rece. - Crezi că am vrut?
E vina ta, să ştii.
Când mi-aţi distrus gruparea, am rămas pe drumuri.
Nu aveam bani.
Nu aveam nimic.
Crezi că unul ca mine se poate angaja?
Ce legătură are asta cu Ishida?
Tozawa mi-a făcut o ofertă. "Omoară-l pe Ishida."
"Apoi, vei putea să ieşi din branşă."
N-am avut de ales.
Unde e pistolul folosit la club?
Pune-mă în programul de protecţie a martorilor şi îţi spun orice.
Ai văzut prea multe filme americane. Nu există aşa ceva în Japonia.
Nici învoieli cu procurorii.
E nevoie doar de un dublu asasinat pentru a primi pedeapsa cu moartea.
Au fost ucişi patru oameni.
Dar, dacă vei coopera, poate scapi cu ucidere din culpă.
La închisoare vei fi la adăpost de Tozawa.
- Pentru următorii 20 de ani. - 20 de ani?
Ori 20 de ani de închisoare, ori moartea.
Tu alegi.
Să începem cu locul în care ai ascuns arma...
Aţi ajuns!
Salut!
Luaţi-vă ceva de băut.
Luna asta am avut deja pe masă trei oameni accidentaţi la vânătoare.
E o boală de sezon! În perioada asta, se întâmplă des.
- Care a fost cauza morţii acum? - Glonţ de puşcă în ceafă.
Jake!
Fiule, îl mai ştii pe Paul Luthold?
Scuze, Dr. Luthold. Mă bucur să vă văd.
Eram Luthold când erai Josh. Spune-mi Paul.
Bun venit acasă!
Ne-ai lipsit.
Să vedem ce mai spun mâine.
El e Phil Hadley, de la departamentul şerifului.
Încântat, Jake! În Japonia nu au grătare, nu?
Nu, dar nici boli cronice de inimă.
Aud că lumea e altfel la Tokyo. Mai politicoşi, mai timizi, nu?
Nu şi cel care l-a împins de la balcon pe un şef de clan mafiot japonez.
Cum e viaţa în Orientul Îndepărtat?
Bananele sunt ambalate în plastic şi un pepene costă o sută de dolari.
- Exagerezi! - Jur că nu!
Şi armele sunt interzise.
Un detectiv a arestat pe cineva fiindcă avea un glonţ.
Glumeşti!
- Scrii despre infracţiuni? - Da.
- Lumea se dezlănţuie noaptea? - Sigur.
Dar nu e ce crezi tu. Nu se omoară, ci mai degrabă...
plutesc.
Sună poetic, dar imaginaţi-vă
cluburi pentru bărbaţi care vor... Scuze, mamă.
... să fie atinşi la metrou.
Acele cluburi arată a vagoane de metrou.
Stai acolo şi...
- Ai găsit ceva? - Veşti bune. Am pistolul.
Încă şi mai bine, procurorul a acceptat uciderea din culpă.
Vor ca atacatorul să depună măturie în două ore.
Facem rost de întăriri şi îl ducem noi la tribunal.
Nu spune nimănui.
Îmi place cum gândeşti, dle detectiv.
Pot să stau cu tine?
Nu am făcut cunoştinţă. Sunt Dean Kudisch.
Redactorul-şef de la ziarul "St. Louis Dispatch"?
Incredibil! Am crescut citind ziarul!
Sunt măgulit.
Datorită ţie m-am îndrăgostit de jurnalism.
Am citit reportajele din Srebreniţa.
Şi eu te-am citit!
Expozeul despre furtul de motociclete a fost de mare impact.
De unde ştii...
"Meicho" publică ediţii în engleză în State.
Ştiam că eşti fiul lui Eddie.
- M-ai impresionat! - Mersi.
Mulţumesc.
Tatăl tău a spus că nu stai mult.
Ei bine...
Prefer Missouri numai în doze mici.
La Srebreniţa am dat peste două feluri de reporteri.
Cei care abia aşteptau să se întoarcă acasă
şi cei care nu puteau.
Cu timpul, am învăţat să îi deosebesc rapid.
Ştii cum îmi dădeam seama?
Cei care voiau să rămână pe viaţă erau plini de haz.
Erau neînfricaţi, sufletul petrecerii.
Îşi construiau o identitate aparte.
Apoi începeau să şi-o însuşească.
Problema e că...
Dacă uiţi cine ai fost cândva...
... e mai greu să te întorci.
- Poate se simţeau mai bine acolo. - Se poate.
Sau poate doar s-au rătăcit.
Dacă te întorci definitiv, să ştii că fac angajări.
- Mi-a făcut plăcere, Jake. - Încântat, Dean.
Alo, aici Maruyama.
Salut! Te-am sunat cu o informaţie importantă.
Care anume?
Aud că Shingo Murata are capacitatea uimitoare
de a găsi cel mai bun local cu curry din Tokyo.
Cred că merită investigat.
Trimit pe cineva pe teren.
Mi-a plăcut de fratele tău.
Şi lui, de tine.
Nemaipomenit! Mă bucur.
- Ar trebui să ne mai vedem cu toţii. - Da...
Ai mai aflat ceva despre şeful tău şi activităţile lui extracurriculare?
Da, dar sunt prea multe variante. Nu ştiu încotro s-o apuc.
Nu e nicio ruşine să ceri ajutor.
Întreabă-te în cine poţi avea încredere.
Cine iubeşte "Meicho" la fel ca tine?
Te sun mai târziu.
Vii puţin?
Kurihira, mi-ai dovedit că eşti discret şi de încredere.
Mulţumesc.
Am nevoie să faci o cercetare internă.
Cred că un coleg a acţionat împotriva intereselor ziarului.
Caută-i articolele în arhivă.
Fă copii. Şi nu spune nimănui.
Ştiu că pot avea încredere. Mă bazez pe tine.
Bine.
Discurs!
Eu...
Haide, Eddie!
Spune şi tu ceva.
- Eu? - Le mulţumesc...
Are nevoie de ajutorul tău.
Te susţinem, amice!
Salut! Eu sunt... fiul lui, evident.
Voiam să spun câte ceva.
Vă mulţumesc tuturor că aţi venit.
Înseamnă mult pentru familia mea şi... pentru mine.
Dar cum să nu veniţi? E Eddie Adelstein!
Maestrul ukulelei!
Am învăţat multe de la tatăl meu.
Nu m-a traumatizat complet ducându-mă la locul crimelor.
În schimb, m-a făcut să fiu curios.
Tata m-a învăţat cât e de important nu doar să pui întrebări,
ci să întrebi ce contează.
Şi m-a mai învăţat că e în regulă să îţi pese
de meseria ta din toată inima.
Mai ales dacă lucrezi cu oameni, vii sau morţi.
Ar fi bine să avem cât mai muţi oameni cărora le pasă de alţii.
Şi...
Eddie Adelstein... are o inimă mare.
În care e loc pentru toată lumea.
Sunt mândru că sunt fiul tău.
Din partea tuturor...
La mulţi ani, tată!
Te iubim, Eddie!
Cât va dura până obţin banii de asigurare?
Cel puţin trei luni.
Îmi trebuie mult mai repede.
Eu doar evaluez pagubele şi depun cererea.
Atunci trebuie să discut cu altcineva.
Cererea e evaluată de mai multe departamente.
Procedura durează. Vă contactăm noi.
- Bună! - Sora ta s-a culcat?
Doarme buştean.
Pare că se simte mai bine.
Face câţiva paşi înainte şi câţiva înapoi.
Cât de înapoi?
A trebuit internată.
Doar câteva săptămâni. Am pus-o pe picioare.
A fost internată şi nu mi-aţi spus?
Ai fi venit acasă?
Jess ţi-a spus despre prezentarea de la şcoală?
Da, întrebări şi răspunsuri pentru ziarul şcolii.
E important pentru ea, Jake. De mult nu s-a mai entuziasmat aşa.
- Mă duc, tată. - Bravo.
La mulţi ani!
Mersi.
N-am mai fost aşa de relaxat de mult.
Te macină serviciul sau vreo fată?
Dacă e totuna?
Cine e?
E...
E într-o situaţie complicată din care vrea să scape.
Violenţă domestică?
Tipul e violent.
Nu ştiu dacă e violent cu ea...
dar ar putea fi.
Şi tu o ajuţi?
- Încerc. - Dar simţi ceva pentru ea.
Aşa e.
Eşti un om bun, Jake.
Aşa e.
Într-o lume plină de nesiguranţă, treaba asta mă linişteşte.
Ştiu că am crescut un bărbat bun.
Sper să te întorci cândva.
Să te însori, să faci copii.
Ştiu că nu e la fel de fabulos ca ce faci acolo,
dar cred că ai putea fi fericit.
Acolo sunt fericit.
Tocmai asta e, fiule. Eşti fericit acolo, departe.
Iar noi nu ştim, fiindcă nu facem parte din viaţa ta.
Aş vrea să schimb asta.
Am fost înjunghiat cu un astfel de cuţit.
Lama a intrat 15 cm în mine.
Ştiu.
Ştiu că vrei să te implici în ceva care contează.
Nu îl înţelegi pe Hayama.
Nu are onoare.
Haide.
Oyabun ne-a trimis cu treabă la Nagano.
Hayama s-a îmbătat şi l-a omorât pe omul de legătură.
Un fost frate al nostru pe nume Ota.
Mai mult, te-a minţit.
Nu aveam să fiu ţinta lui Tozawa.
Hayama a spus asta ca să te convingă să îl ataci.
Nu îi pasă de viaţa ta.
Kaito.
Dacă găsesc o cale să te scot din asta,
promite-mi că faci ce spun.
Poţi să pleci.
Când ajungem la tribunal, opreşte în spate.
Ne aşteaptă?
Doar oamenii noştri.
Îmi dai o ţigară?
Nu ai ţigări la tine?
Ghinion!
Avem nevoie de ajutor!
- Salut! - Bună, Luna!
- Nu te-am văzut de la Onyx. - De mult!
Da... Arăţi bine!
- Mersi. - Cu plăcere.
La club e dezastru. Poliţiştii tot vin pe capul nostru.
Mă cred asasina din triunghiul amoros.
Firma de asigurări trage de timp.
Nu am niciun ban. E un coşmar, Lu.
Îmi pare rău, Sam. Nu ţi-a fost uşor deloc.
Nu vreau să mă plâng.
Când ai asemenea probleme, ai voie.
De fapt, nu te-am sunat doar pentru sprijin moral.
Deşi îţi mulţumesc.
Speram să mă poţi ajuta.
Le poţi face loc fetelor mele la Onyx, doar temporar?
Îmi pare rău, nu pot.
Sunt gazde excepţionale, demne de orice local.
Vorbeşte cu Duke pentru ele, nu pentru mine.
- Îmi pare rău! - De ce nu?
Fiindcă în clubul tău au fost ucişi oameni, Sam.
Tu eşti în centrul poveştii şi oricine are legături cu tine
e implicat automat în scandal.
Ţi-am zis că o să ajungi rău dacă faci afaceri cu yakuza.
- Mi-aş fi dorit să rămâi la Onyx. - Eu, nu.
Am realizat ceva. Sunt bună la ce fac.
- Nu vreau să renunţ. - Samantha-san!
O fotografie...
E şi ea gazdă la club?
Fără fotografii! Plecaţi!
Lăsaţi-o în pace! N-are legătură.
- Fără poze! - Termină!
Ţi-am zis să încetezi!
Ambii atacatori au fost ucişi, probabil din ordinul lui Tozawa.
Cineva din departament trebuie să ne fi trădat.
Ai predat arma crimei?
Bravo. Să n-o faci. La cum stau lucrurile, poate dispare.
Microfoanele puse la Tozawa sunt ultima şansă.
Avem câteva zile de apeluri, dar până acum, nimic suspect.
Să analizăm totul.
Până găsim ceva.
Aud cum îţi plouă în gură!
Visez la mâncarea asta!
Ai pepeni de sute de dolari, cluburi pentru perverşii de la metrou...
Mamă!
Dar nu poţi mânca ouă cu şuncă dimineaţa?
Nu ca la mama acasă!
Te-am văzut vorbind cu Dean.
- A venit şi Dean Kudisch aseară! - Da. Ţi-a oferit o slujbă?
Nu. Adică, da, oarecum.
În viitor.
Ar trebui să lucrez aici, evident.
Vrei să accept, nu?
Dar n-ai s-o faci.
De ce spui asta?
Ai muncit prea mult să fugi de aici.
- Mamă! - Da.
Ştiu că nu e vorba despre noi.
Sau nu e doar asta. Ai făcut ce a trebuit să faci.
Ouăle sunt gata. Adu-ţi farfuria, Jake.
Mi-ai spus cumva Jake?
Ai fost plecat atâta vreme, încât... acum ai devenit Jake.
M-ai speriat!
De pe fixul din camera de hotel a lui Tozawa.
Alo!
Bună! Sunt Marge de la centrul medical din Minnesota.
Sun în legătură cu factura pentru operaţia dlui Tanaka.
- Alo? - Aţi greşit numărul.
"Marge" de la...
Centrul medical din Minnesota.
Credeam că Tozawa era pe lista neagră a vămii.
- Nu putea ajunge în SUA. - Asta a spus Shigematsu.
Pare că a ajuns în America.
Asta spune Marge.
Sato!
Zici că n-am onoare?
Ţi-am spus.
Am ochi peste tot.
Să pleci din clan!
Pentru totdeauna.
Altfel, îi tai gâtul fratelui tău, chiar aici.
Ishida Oyabun m-a avertiza
că eşti un mincinos şi un laş.
Eşti izgonit!
Să nu te mai văd pe aici...
... dacă nu vrei să te omor.
Acum cară-te!
Apoi vreau să te întreb despre...
automatele de lenjerie?
Jurnalistic vorbind, întrebarea e seacă.
Răspunsul e că da, există.
Ce scârbos! Atunci... La ce lucrezi acum?
Am studiat îndeaproape găştile ilicite de motorişti.
Poţi să mă întrebi despre asta.
Şi...
pericolele apropierii de un informator.
Joshua Jake Adelstein încalcă reguli!
La ce te aşteptai?
Ce îţi place cel mai mult la meseria ta?
Bine.
Latura imprevizibilă, aş spune.
Nu ştii niciodată ce te aşteaptă.
Când locuiam aici, totul părea predestinat.
Totul era monoton şi la fel.
Mă mânca pielea.
Dar tu?
- Ce vrei să spui? - Adică... eşti fericită aici?
Ai de gând să rămâi, după liceu?
Momentan, încerc să termin liceul.
Nu mă pot gândi mai departe de atât.
Răspund eu.
- Reşedinţa Adelstein. - Jake.
- Katagiri-san? - Poţi vorbi?
Da.
Avem dovezi că Tozawa s-a operat de ficat în Minneapolis.
Cum?
Lista de transplanturi e kilometrică.
Oamenii aşteaptă ani de zile după un donator compatibil.
Probabil a mituit sau a ameninţat pe cineva.
- Oricum, ne putem folosi de asta. - Da.
Bine.
- Spune-mi ce afli. - Jake.
De la St. Louis la Minneapolis, avionul face 90 de minute.
Abia am ajuns azi-noapte!
Cine ştie ce va face Tozawa dacă bănuieşte ce am aflat?
Tu eşti deja acolo.
Eşti singura mea speranţă.
Jake, nu am încredere în nimeni altcineva.
Te întorci la interviu?
Sigur! Nu stau mai mult de o zi.
Scumpule, nu înţeleg de ce nu au putut trimite pe altcineva!
Sunt aici, mamă. Pentru ei, distanţa e mare.
- Cu ce te pot ajuta? - Cum adică?
Ştiu pe cineva la centrul medical SMMC.
Şeful de la neurologie îmi e prieten.
Sigur îl ştie pe... Pe cine cauţi? Şeful de la hepato?
- Da, hepatologie. - Pot să dau un telefon.
Mulţumesc mult.
Vezi? Tatăl tău nu e complet inutil.
Dacă eram mai tânăr, veneam cu tine.
Sper să nu am nevoie de un medic legist.
- Pe curând! - Pa! Ne vedem mâine!
Drum bun!
Am fost binecuvântat să cunosc femei generoase în această ţară.
Akira-san, ai fost cea mai râvnită gazdă din Tokyo.
Acum eşti vedetă de televiziune?
Astăzi arăţi nemaipomenit.
Cât costă hainele şi bijuteriile tale?
N-aş putea spune, dar e echivalentul unei maşini de lux.
Serios vorbind, nu am de ce să mă plâng.
Avioane private, bunuri de lux, şampanie la micul dejun...
E o viaţă extraordinară şi sunt foarte norocos.
Norocos... şi bogat!
Tatăl tău îl ştie pe Bill?
Ce grozav! Lumea e mică.
Vă mulţumesc că v-aţi făcut timp să vorbiţi cu mine aşa din scurt.
Am câteva minute. Scrii un articol?
E suficient. E pentru "Meicho Shimbun" din Tokyo.
Scriem despre inovaţiile medicinei care ajung din SUA în Japonia.
Te ajut cu plăcere!
Pentru început, cum arată lista de transplanturi?
E foarte lungă. Avem 400 de oameni în aşteptare.
Sunt doar cetăţeni americani sau şi străini?
Nu tratăm străini. Lista e cu americani.
În medie, cât se aşteaptă după un ficat?
La noi, se ajunge şi la cinci ani.
Sper că te-am ajutat. Trebuie să mă întorc la treabă.
- Mulţumesc pentru timpul acordat! - Oricând!
- Frumos ceas! - Da, mersi!
Dr. Walker, cât la sută din pacienţii de pe listă
mor în aşteptarea unui ficat?
În jur de zece la sută.
De unde aveţi acel Vacheron Constantin?
- Poftim? - Ceasul.
E Vacheron Constantin, nu?
- Nu se fac prea multe. - Nu pricep.
Aş vrea să scriu despre cât de grozav eşti tu şi spitalul tău.
N-aş vrea să scriu despre ceas, un cadou de la un gangster japonez
pe care l-ai operat fără să stea la coadă.
Dar, dacă nu mă ajuţi, asta voi face.
Poţi să-ţi iei adio de la carieră.
Katagiri-san.
- Jake. - Eşti gata?
Tozawa nu a făcut doar un transplant de ficat la SMMC.
Cum s-a ivit un ficat compatibil, a fost gata de operaţie a doua zi.
- Cine ţi-a spus asta? - Cel care l-a operat, Dr. Walker.
Pacient tatuat pe tot corpul.
Abia dacă ştia engleză.
A avut paznici la sala de operaţie şi la salon.
Pacientul era trecut cu numele de Spencer Tanaka. S.T.
După operaţie, nişte japonezi în costume
i-au dat lui Walker un ceas de 250 000 de dolari
şi i-au spus că îi apreciază discreţia.
Asta e!
Întrebarea e cum a reuşit Tozawa să se sustragă interdicţiei de zbor?
Pe cine a mituit pentru aşa ceva?
E un subiect real.
Şi multe alte întrebări.
Când te întorci în Japonia?
Mai am patru zile de stat.
Jake, nu putem aştepta patru zile!
Eu nu pot aştepta patru zile!
Nu pot pleca aşa! Mă omoară ai mei!
Jake, Tozawa îşi consolidează puterea.
Tocmai ai găsit dovezi critice împotriva lui!
Îmi pare rău că te rog.
Dar mulţi ar putea muri aici, dacă nu mergem până la capăt.
Am nevoie să vii la Tokyo chiar acum.
Reşedinţa Adelstein.
Cum merge treaba? Ai aflat ce aveai nevoie?
Mă bucur! Abia aştept să-mi povesteşti.
Vii acasă acum?
Unde? Ce cauţi la Dallas?
Jake, cum rămâne cu...
I-ai promis lui Jess. Ce să facă? Te aşteaptă...
Nu aşa se procedează.
Ce-i spun mamei tale?
Înţeleg că e nevoie de tine,
dar mereu va exista ceva mai important
şi mai urgent decât familia, dacă nu pui piciorul în prag.
Ai grijă de tine!
Împuşcă-l!
Hai odată!
Nenorociţilor!
N-o să scăpaţi!