Varför har ni hållit kvar två av mina män...
- ...i en vecka? - De gjorde motstånd vid razzian.
De var bara på besök. Kobayashi och Murase måste släppas idag.
Saker har förändrats. Razziorna är bara början.
Ishida-san.
Du är en av de få hederliga.
Jag vill inte se dig hamna i fängelse. Det är en annan värld nu.
Det är dags...
...att avveckla Chihara-kai.
Du missförstår ditt land.
Samhället fungerar väl, för att i bakgrunden-
avvärjer vi kaoset.
Det finns inget Japan utan yakuza.
Du har varnats nu.
Förra veckan var det polisrazzia hos Hishinuma-kai. Igår hos Jinmon-kai.
Och vi har ingen aning om hur de lyckas hålla dem häktade.
Polisen vägrar säga vad de misstänker dem för.
- Få era kontakter att tala. - Ja.
Vad ni än gör, prioritera detta nu.
- Gå nu! - Ja.
Fan, då!
- Du är fortfarande så dålig på det! - Du har blivit bättre.
Sen många år. Om du hade varit här, så hade jag spöat dig.
- Jag vinner. - Jag gör det.
Tjejerna på ditt campus är snygga. Haft nån framgång?
- Det kan man säga. - Se på dig! Var träffade du henne?
Hayama-san tog med mig ut. Förra veckan. Kabukicho.
- Kaito, håll dig borta från honom. - Han är inte den du tror.
Sluta spela. Tror du att det han och jag gör är nån lek?
Ha inte med honom att göra. Hör du det?
Säg inte åt mig vad jag ska göra. Jag är inget barn längre.
Vänta, vart ska du?
Lämna mig i fred!
Vänta.
Du!
- Katagiri-san. - Jake.
Min nya chef, polisintendent Nagata. - Jake Adelstein från Meicho.
Trevligt att träffas.
Jag hoppades att du hade tid att tala om razziorna.
- Skriver du om yakuza igen? - Det gör alla nu.
- Tyvärr kan jag inte säga nåt. - Jag förstår.
Utom protokoll. Vad misstänks de för?
Katagiri är inte tillgänglig för pressen. Ha en bra dag.
Polisen har varit tydlig med-
att målet med insatsgruppen... är att utrota oss.
På två veckor är redan två av oss borta.
Ge mig namnen på poliserna. Jag tar hand om dem ikväll.
Är du knäpp? Vill du göra det ännu värre?
- Vad ska vi göra, då? - Vänner, vi måste vara ense.
Att slåss mot varandra gör oss sårbara.
Kloka ord.
Som du säger, att slåss gör oss sårbara.
Och vi har inte råd att vara sårbara.
- Så du är tillbaka, Tozawa. - Ja, Ichikawa.
Utvilad och hängiven vårt ändamål.
Men bekymrad över en sak.
Varför har Chihara-kai kunnat sno mitt område medan jag var borta?
Så det är så det är?
Viktigare saker står på spel nu än områden.
Det handlar inte om områden, utan om heder.
Och heder kräver att man väljer.
Är ni med honom eller är ni med mig?
Mina herrar. Om ni går, så kan jag få en stund ensam med honom.
Fallet är långt. Tänker du kasta mig över ända?
- Det skulle inte lösa våra problem. - Så nu är våra problem gemensamma?
Ja.
Jag tror de uppväger futtiga olägenheter.
Kallar du mina olägenheter futtiga?
Senast jag träffade dig fick du mig att be på mina bara knän.
Minns du inte varför? Du skickade män hem till mig för att döda mig.
Men ändå har jag lagt det åt sidan.
Kanske är det skillnaden mellan oss, Ishida. Jag ger inte upp så lätt.
Du ser trött ut.
Du kanske behöver semester.
Det gjorde underverk för mig.
Tozawa.
Du startade branden. Nu är det du som kommer att brinna.
Jag talade med alla på videoavdelningen om branden.
Ingen av dem orsakade den.
Då startade branden på grund av elfel.
- Tror du verkligen det? - Det är mer troligt än det du menar.
Ja, men det är inte omöjligt.
Kanske inte. Men vi säger inget till nån.
Jag ber tidningen utreda det. Högst diskret.
- Jag kan hjälpa till. - Nej, du har ditt jobb.
Tack för att du berättade. Jag tar över nu.
Du ska leta efter såna här ritningar. Namnet på tågstationen står här.
Han sa till Claudine att han alltid har dem hemma...
- ...så att platsen hålls hemlig. - Bra att han bjöd hem mig, då.
Han ska laga mat åt mig.
Samantha... Om du har en deal med oyabun, måste du leverera.
- Annars kan jag nog inte hjälpa dig. - Som om du gör det nu?
Du... Är din mamma här?
Tack för att du hämtar mig. Jag...
Fortsätt.
Jag är skadad. Jag är skadad!
Pappa hade såna här. Jag gillar dem.
Tack.
Barnvakten är här.
Du kan inte sitta. Jag dödade dig!
Ibland återuppstår de döda. Som på o-bon.
Kommer du tillbaka och leker med mig?
Det gör han säkert, Daichi.
Lämna meddelande efter pipet.
Hej, det är jag igen.
Jag beklagar häromkvällen.
Kan du ringa upp mig?
Hittat nåt?
Inga lagar tillåter polisen att gripa och häkta yakuza så här.
- Men på nåt vis gör de det. - Vad sa din källa inom polisen?
Han tiger. Jag försöker få Hishinumas advokat att träffa mig-
men han är lite lurig.
Är det tjejen från festen på ambassaden?
Meddelandet som du precis lämnade. Jag gissar att det är tjejen.
- Du är ingen dålig journalist, du. - Jag gör mitt bästa. Nå?
- Ja, det är hon. - Hon är vacker.
Tin Tin har sett henne nånstans, men kommer inte på var.
Jag är ändå rätt säker på att det är slut.
Kan inte ringa upp betyda nåt annat än "dra åt helvete" i Japan?
Nej.
Vi ses imorgon.
Så jobbar du för FBI?
Jag skulle vilja säga ja för att imponera på dig, men nej.
- Jag är på utrikesdepartementet. - Men din chef är FBI?
- Lynn? - Ja.
Ja, men jag jobbar med henne, inte för henne.
Jag är bara kontorsslav. Jag underlättar vid briefingar.
- Det finns sämre jobb. - Jag klagar inte.
Jag gör vad som helst för att lämna USA.
Nu när du vet, är du mer eller mindre intresserad av att ta ett glas?
Intresset är på fortsatt samma nivå.
Finns det nåt roligare ställe vi kan gå till?
Det påminner om ett ställe i Bethesda.
- Är du inte impad? - Jo, väldigt impad.
Och tacksam för att du tar med mig hit.
Det var inte igår.
- Fullt upp, du vet. - Jaha.
Är du lika bra på baseboll som han är?
Beklagar, jag har gömt min japanska lite.
Han menar glömt. Han är amerikan.
Jaha, amerikan. Välkommen.
Tack. Jason Aoki. Amerikanska ambassaden.
- Vad gör du? - Lite olika. Trevligt att träffas.
- Sa jag nåt dumt? - Vi diskuterar inget personligt här.
Jobb på jobbet, hemmet hemma, baren i baren.
Stör det inte dig att dela upp dig så där?
Vissa delar passar sig på vissa ställen.
Det är bara att jag är klar med garderoben. Den dödade mig nästan.
Jag vill leva mitt liv, hela mitt liv, öppet. Vet du vad jag menar?
Jag trodde han var sjuk och döende.
Det var det Tozawa ville att jag skulle tro.
Han lurade oss att ta tillbaka Kabukicho-
för att vända andra gumi mot oss. Sen förgöra oss.
Då får vi slå till först.
Så du har rådgjort tidigare. Är det så, Hayama?
Se var vi står nu. Vad ska vi göra? Va?
Sato. Du sa en gång att vi behöver vapen. Jag skällde ut dig.
Jag hade fel.
- Oyabun, jag kan ordna vapen åt oss. - Nej, det behövs inte.
Jag har planerat nåt. Ni ska båda gå ombord på ett tåg imorgon-
och träffa en man som heter Ota, i Nagano.
En tidigare medlem av Chihara-kai. Ni hämtar vapen hos honom.
Ota portades på grund av sitt beteende, men har förblivit lojal.
- Sato. - Ja?
Ge honom dessa pengar. Kom sen tillbaka med det han har.
Förstått.
Tack.
Mamma, jag sa till Jess att jag har min flygbiljett.
Ja, men det är stor skillnad på att ha en biljett och att ta flyget.
- Sant. - Festen och allting...
...betyder nåt bara om du är där.
Mamma, det kan vara ett samtal från en advokat. Jag lägger på.
- Säg bara att du kommer. - Jag kommer. Jag lovar. Hej då.
- Jake Adelstein. - Det är jag.
- Vi måste ses. På vanliga stället. - Okej, jag kommer.
Erika, du är så duktig.
Du fick dem att äta ur din hand.
Det handlar mindre om hur fin man är och mer om hur väl man lyssnar.
Sån visdom från Budda!
- Hur går det med dig och Sato? - Va?
- Trodde du att du kunde dölja det? - Vi lär bara känna varandra.
Det sa Samantha också. Vi vet hur det gick.
Få henne inte att skämmas.
Samantha har kommit över honom. Hon tittar inte åt honom.
- Sant. Hon har kommit över honom. - Va? Var Samantha och Sato ett par?
- Nämen, Erika! - Du har lite att reda ut.
Härnäst hör vi "Rosamunda" av Franz Schubert.
Tack för att du kom. Förlåt mig för sist.
Lyssna nu. Vi har ont om tid.
Han är tillbaka.
Mår du bra?
- Sa han var han har varit? - Nej.
När han åkte var han väldigt sjuk. Nu mår han bra. Som en ny människa.
- Vad då ny? Vad betyder det? - Jake, håll dig undan honom.
Ja, jag är klar med allt det där.
- Lova mig. - Jag lovar.
Jag återgår inte till mitt gamla liv.
Vi ses snart.
- Vad är det? Klockan är mycket. - Han är tillbaka. Tozawa.
- Hur vet du det? - En säker, närstående källa.
Som också sa att han var sjuk förut och nu är frisk.
-"Som en ny människa." - Jake.
Jag ska undvika honom, men visste du att han var sjuk?
Och var var han?
Tills vi vet det, så väntar vi.
Kom ihåg att tålamod inte är en svaghet.
Uppfattat.
- Ursäkta mig. - Du.
- Ja? - Två Asahi.
Javisst.
- Behåll växeln. - Tack så mycket.
Varsågod.
Ursäkta mig.
Tack.
Du måste slappna av. Stress är dåligt för kroppen.
Du kan lära dig nåt av din bror. Han vet hur man slappnar av.
Han nämnde din vänlighet.
Men jag skulle uppskatta om du inte distraherade honom från studierna.
Nu låter du som en mamma.
Kaito berättade om henne. Vilken typ.
Död pappa. Strulig mamma. Jag har tagit mig ur det också.
Min bror är allt mamma har. Kashira...
Snälla, låt honom vara. Jag ställer mig i skuld till dig.
Hälsa din mamma att jag tar hand om honom.
- Här. - Tack.
Du vet vad jag tycker om Baku. Men han lever för Meicho.
Han skulle inte förstöra bevis om nåt så viktigt.
- Tack. - Tack.
Jag skulle också ha sagt det.
Men sättet han reagerade på... Att jag inte ska fortsätta gräva.
Jag känner dig. Det gör du redan.
Det här är gott.
- Mår din bror bra? - Ja. Så här långt.
Hans nya medicin kanske gör skillnad.
Jag har sett det gå bra förut. Sen vänder det.
Vad händer då?
- Han kan bli paranoid. Arg. - Våldsam?
Inte mot mig.
Mot sig själv.
- För det mesta. - För det mesta?
Vi hade svårt med våra föräldrar.
Jag brukade ha mardrömmar om att jag miste honom.
Att jag såg honom försvinna i en folksamling eller...
Att han klättrade upp på ett tak, såg mig i ögonen och hoppade.
Jag fruktar för hans liv.
Men jag har aldrig varit rädd för honom.
Emi, kan jag inte hjälpa dig med det här?
Jag behöver ingen hjälp.
Och medicinen kanske funkar nu.
Okej, jag har allt. Glöm inte att hålla koll på Kenji.
- Samantha, jag vet hur man gör. - Förlåt. Och tack.
- Så det är inte en dohan? - Nej.
- Gillar du honom? - Masa? Ja.
Men det handlar inte om det. Det gäller oss. Klubben.
- Jobb och kärlek ska aldrig blandas. - Jag vet det.
- Varför sa du inget om dig och Sato? - Borde jag ha gjort det?
- Vänta... Har ni blivit...? - Nej.
Jag menar, inte än. Men...
- Varför sa du inget? - Jag borde ha gjort det. Jag bara...
Jag ska nog inte ha en ny kille ur yakuza.
Om du gör det, var tydlig med vad du kräver av honom.
Och var snäll mot ditt hjärta.
Vilken vis mama-san hon är.
- Okej. Jag måste gå. Går det bra? - Ja.
- Tack. - Ha kul.
Tack.
ADVOKATBYRÅ
Tack för att ni kunde ta emot mig, Sawada-sensei.
Det är viktigt att våra läsare hör-
er klients sida av historien.
Mycket riktigt. Polisens agerande är upprörande.
Hishinuma-san och hans kompanjoner nekas borgen.
- Ja, det är väldigt ovanligt. - Det har aldrig hänt.
Polisen anklagade dem för motstånd.
Det används bara vid politiska protester.
Precis. Fram tills nu. Adelstein-san, låt era läsare få veta det här.
Absolut. Tack.
Säg till Maruyama-san att jag vet hur polisen kan hålla yakuza häktade.
Förstått. Samla alla. Jag kontaktar er när dokumenten är klara.
- Vi ses. - Tack.
Jag kontakter er med, frun.
- Följ efter Mercedesen. - Javisst.
Tack för att ni reser med oss.
Vad kallt, va?
Tåget avgår snart.
- Längesen jag såg ditt fula fejs. - Det är min replik.
Sist jag såg dig låg du avsvimmad på ett bargolv.
- Vem har vi här? - Jag heter Sato.
"Satou" som i socker? Tur att jag är en gottegris.
Inte så snabbt. Var är varorna?
Vi måste åka hem till mig. Vi tar min pickup.
Du kör, Socker.
- Du sa inte att du känner honom. - Nu blev du stressad igen.
- Jag blir galen. - Kallt!
KEJSARBYGGNADEN
- Då var vi här. - Okej.
- Okej? - Ja.
Följ med mig.
- Här är det. - Ja.
Wow!
Det är så vackert.
Kul att du är här.
- Visa mig runt. - Jag bara väntade på att få det.
- Kom. - Okej.
Efter dig.
- Förlåt. - Välkommen.
Köket är här. Och badrummet är runt hörnet.
Är sovrummet där uppe?
- Den vyn måste vara fantastisk. - Det är den.
Däremot tillbringar jag mest tid här.
- Ingen utsikt mot havet? - Jo, faktiskt.
Wow.
Socker, nycklarna.
Hur hittar du en fru mitt ute i ingenstans?
Vem behöver en fru?
När jag blir ensam tar jag en björn och ställer den på alla fyra.
- Var är de? - Inga vapen idag. Imorgon.
- Är han sen? - Han kan vapen, men inte hålla tid.
- Nåt att dricka? - Ja.
- Dealen var vapen ikväll. - Har du problem?
Oyabun sa inget om att övernatta här. Jag ringer till honom.
Lycka till! Mottagningen är usel här.
Kanpai!
Sato, vi behöver ved.
Det här är en favoritlåt från min tid i London.
Okej.
- Är du bra på att dansa? - Nej, rätt dålig.
- Får jag låna badrummet? - Var jag så dålig?
Jag fortsätter med maten.
- Du skrämde mig. - Du skrämde mig.
- Vad hände? - Dålig knivhantering.
- Har du plåster? - Jag tror det.
- Går det bra? - Ja.
Det ser inte bra ut.
- Makoto, använde du allt socker igen? - Mamma, tårtan krävde det.
Vilka söner bakar tårtor?
- Hallå? - Tin Tin, det är jag.
Kolla upp en adress åt mig. Minato-ku, Higashigawa 7-5-2.
- Säg vad det är för byggnad. - Jag mår bra, tack.
Jag fick inte tag på nån och har ingen dator nära.
- Tozawa är tillbaka. - Tillbaka?
Jag intervjuade en yakuza- advokat och såg honom där. Jag följde efter.
Nu är han i byggnaden. Minato-ku, Higashigawa 7-5-2.
Okej. Jag ringer tillbaka.
- Jake, var försiktig. - Tack.
Jake Adelstein här. Jag behöver genast en företagsbil.
- Vad är det? - Din nya medicin.
Eller hur? Den här fungerar.
Tror du att mamma och pappa återvände till Korea på grund av mig?
Efter att jag slog mamma var de rädda för mig.
Är du rädd för mig?
Nej. Nej, inte alls.
Ibland tänker jag att du måste hata mig.
Hur kan du tänka så?
Du studerade i Chicago. Hade ett liv där. Sen kom du hem på grund av mig.
Jag skulle aldrig hata dig.
- När får jag träffa din pojkvän? - Va?
- Skäms du för mig? - Nej!
Jag oroade mig bara. Det kanske inte vore bra för dig.
Är han bra för dig?
- I högsta grad. - Jaså?
Pappa är inte här, så det är mitt jobb att se efter dig.
Jag borde träffa honom.
Följ efter den bilen.
- Var lärde du dig att laga mat? - I London.
Jag studerade arkitektur där.
Jag längtade hem, så jag lagade mat för att känna mig närmre hemma.
Vad fint.
- Längtar du nånsin hem? - Nej.
Varifrån är du, som du inte saknar?
- Utah. - Utah?
- Ja, jag ville ha ut mer av livet. - Jag ville ha ut mer av livet också.
Så, har du nån?
- Som fru och barn? - Ja. Det vore läge att säga det nu.
Nej.
- Det är bara jag. Och mitt jobb. - Ja?
Samma här.
- Om du bara väntar här. - Mitt skift är slut. Jag måste åka.
Vänta en minut bara, är du snäll.
Skämtar du?!
Fan!
Jag är här för en engelsklektion.
- Kundens namn? - Jag minns inte. Det är en ny kund.
Snälla, jag är sen.
- Inget avtalat möte, inget tillträde. - Jag förstår.
Tror du verkligen du kan göra det?
- Se inte ner på mig. Titta, bara. - Försök, då.
- Visst. - Visa mig.
Tyst med dig. Jag ska visa dig.
Jag sa ju att du börjar se dåligt.
Och du håller inte kuken rak när du pissar.
Avundsjuk, farfar? Att min kuk fortfarande fungerar?
- Hur är det med din? - Hur sa?
Jag tror att din är fin som en fjärilskniv.
För fina, små fjärilar.
Vad sägs om den här?
Han är så dum.
Lekar är inte roliga om inte alla är med.
- Släpp mig! - Din tur, Socker.
Vad gör ni? Hallå!
- Vad är det med dig? - Still!
- Hallå! - Så mister man ett finger.
Hallå! Hallå, sluta!
- Oj, jag ser dåligt! - Din jävel!
Respektera de gamla!
Vet du vem du jävlas med?
Dö, din gamla pratkvarn!
- Jag dödar dig! - Kashira!
- Dö, för fan! - Nej!
Förblöd, din jävel!
Kashira! Snälla, lugna ner dig!
Fan, det gör ont!
Beklagar att du måste köra mig ända hem.
Jag tillbringar så mycket tid med dig som jag kan.
Bilnycklarna... Jag kommer strax.
- Samantha? - Ja?
- Rotade du i min väska? - Va?
Vad letade du efter, Samantha?
Du? Du!
Fattar du vad du har sabbat för oss? Vi kan inte ta honom till sjukhus!
Du har rätt.
Få bort allt av fingeravtryck.
Skojar bara.
Akta dig.
Vänta, vänta!
- Du kunde ha varnat mig! - Kom!
- Vi behöver nycklarna! - Hämta dem.
Fan.
Jag gav dig ledigt för dina plikter. Men du var borta så länge.
Jag behövde åka från Kansai för att sköta saker.
Jag är för evigt tacksam, Nakahara-kaicho.
Men nu måste vi diskutera framtiden.
Dina metoder är gammaldags.
Hädanefter leder jag organisationen.
Så du måste kliva åt sidan.
Du är en idiot från gatan som blev ingift i en familj med makt.
Du ska veta din plats! Annars har du ingen framtid här!
Du har gjort ditt val.
Gå iväg med den här sopan.
Gör som jag säger!
Med all respekt, ordföranden, följ med oss.
Dina män är mina nu.
Jag är kaicho här.
Snart får andra veta!
Jag räknar med det.
Fan... Fan!
Text: Helena Lindén Iyuno