BAZAT PE BIOGRAFIA LUI JAKE ADELSTEIN
TOKYO VICE
De ce mi-aţi reţinut
cei doi oameni o săptămână?
S-au opus arestării în timpul raidului.
Veniseră doar în vizită.
Kobayashi şi Murase trebuie eliberaţi azi.
Lucrurile s-au schimbat.
Aceste raiduri sunt doar începutul.
Ishida-san.
Eşti printre puţinii oameni de onoare.
Nu vreau să te văd la închisoare.
Lumea s-a schimbat.
E timpul...
să pui capăt Chihara-kai.
Nu îţi înţelegi propria ţară.
Societatea funcţionează
fiindcă, din umbră, noi controlăm haosul.
Japonia nu poate exista fără yakuza.
Vă avertizez.
Poliţia a făcut o razie la Hishinuma-kai.
Azi-noapte, la Jinmon-kai.
Şi nu ştim cum reuşesc să facă arestările.
Poliţia refuză să ne divulge acuzaţiile.
Toată lumea să apeleze la toate sursele!
Da, să trăiţi!
Adelstein, asta devine prioritatea ta.
- Du-te! - Da, domnule.
Încă eşti praf la jocul ăsta!
Tu ai devenit mai bun.
Da, cu ani în urmă.
Dacă ai fi fost aici, te-aş fi bătut măr.
Am câştigat!
Fetele din campus arată bine. Ai avut noroc?
Se poate spune că da.
Uită-te la tine! Unde ai cunoscut-o?
Hayama-san m-a scos în oraş săptămâna trecută, la Kabukicho.
Kaito, stai departe de el.
Nu e cine crezi tu.
Nu te mai juca!
Crezi că ce facem eu şi el e un joc?
Nu te încurca cu el.
- Ai auzit? - Nu-mi spui ce să fac!
- Poftim? - Nu mai sunt un puşti.
- Unde te duci? - Lasă-mă în pace!
- Katagiri-san. - Jake.
Noua mea şefă, Comisar Adj. Shoko Nagata.
Jake Adelstein de la Meicho.
Încântat!
Speram să ai o clipă să discutăm raidurile asupra yakuza.
- Iar scrii despre yakuza? - La acest subiect lucrăm toţi.
Din păcate, nu pot spune nimic acum.
Înţeleg.
Îmi spui acuzaţiile confidenţial?
Det. Katagiri nu poate discuta cu presa.
O zi frumoasă!
Poliţia a spus foarte clar
că obiectivul acestei noi unităţi...
E să ne desfiinţeze.
În două săptămâni, deja au dispărut două grupări.
Dă-mi lista agenţilor.
- Mă ocup de ei la noapte. - Eşti nebun?
Vrei să pui paie pe foc?
Asta crezi că e de făcut?
Prieteni, să fim uniţi!
Un conflict intern ne face vulnerabili.
Înţelepte vorbe!
După cum spui, suntem vulnerabili dacă ne luptăm între noi.
Şi nu ne permitem să fim vulnerabili.
Te-ai întors, Tozawa.
Da, Ichikawa.
Odihnit şi dedicat cauzei noastre.
Dar...
Ceva mă îngrijorează.
Cum i s-a permis grupării Chihara-kai să-mi fure teritoriile în lipsa mea?
Deci aşa stau lucrurile.
În joc sunt lucruri mai importante decât teritoriile, în momentul de faţă.
Nu e vorba despre teritorii, ci despre onoare.
Onoarea cere să alegeţi.
Sunteţi de partea lui sau de partea mea?
Domnilor, cu voia dumneavoastră, aş dori să discut cu el singur.
E mult până jos.
Te gândeşti să mă împingi?
Asta nu ne-ar rezolva problemele.
Acum problemele noastre sunt comune?
Da.
Cred că sunt mai presus de micile noastre supărări.
"Micile" supărări?
Data trecută când ne-am văzut, m-ai pus să te implor în genunchi.
Nu mai ştii de ce?
Ai trimis oameni la mine acasă să mă omoare.
Cu toate astea...
Am reuşit să las ranchiuna deoparte.
Poate că asta e diferenţa dintre noi doi, Ishida.
Eu nu renunţ aşa de uşor.
Pari obosit.
Poate ai nevoie de o vacanţă.
Pentru mine a făcut minuni.
Tozawa.
Dacă aprinzi această scânteie, tu eşti cel care va arde.
Am vorbit cu departamentul video despre incendiul în care a ars caseta.
Nimeni de acolo nu se face vinovat.
Cauza incendiului a fost reţeaua electrică defectă.
Chiar crezi asta?
E mai probabil decât ce insinuezi tu.
De acord, dar ce insinuez eu e posibil, nu-i aşa?
Poate că da, dar nu vorbim cu nimeni despre asta.
Îi cer ziarului să ancheteze, discret.
Te pot ajuta.
- Nu. Tu ai de lucru. - Dar...
Mulţumesc pentru informare. De aici, mă ocup eu.
Schiţele pe care le cauţi arată aşa.
Numele gării va fi trecut aici.
I-a spus lui Claudine că le ţine mereu în biroul de acasă,
ca locaţia să nu se afle.
Norocul meu că m-a invitat la el acasă.
Îmi va găti.
Samantha.
Dacă faci o înţelegere cu Oyabun, trebuie să te achiţi de ea.
- Dacă eşuezi, nu te pot ajuta. - Acum mă ajuţi cumva?
Mama ta e aici?
Mersi că ai venit. Sunt gata imediat.
Continuaţi.
Sunt rănit!
Are şi tati din astea. Îmi plac!
Mulţumesc.
A venit bona.
Nu poţi să te ridici! Te-am omorât!
Da, dar uneori morţii învie, ca de Obon.
Te întorci să te mai joci cu mine?
Sigur o să mai vină, Daichi.
Lăsaţi un mesaj după ton.
Sunt tot eu.
Îmi pare rău pentru noaptea trecută. Poţi să mă suni înapoi, te rog?
Ai găsit ceva?
Nu găsesc nicio lege care să le permită poliţiştilor
să aresteze membrii yakuza.
Dar cumva au reuşit.
Ce a spus sursa ta de la poliţie?
Nu vorbeşte.
Încerc să mă întâlnesc cu avocatul lui Hishinuma,
la biroul lui, dar e complicat.
Era fata de la petrecerea de la ambasadă?
Mesajul vocal pe care l-ai lăsat. Presupun că ea e?
- Eşti un reporter priceput, să ştii! - Încerc. Deci...
- Da, ea e. - E superbă!
Tin-Tin e sigur că a mai văzut-o, dar nu ştie unde.
Ei bine...
Sunt destul de sigur că s-a terminat.
În Japonia, faptul că mă evită
poate însemna şi altceva decât "du-te naibii"?
Nu.
Ne vedem mâine!
Chiar lucrezi la FBI?
Mi-ar plăcea să spun "da" ca să te impresionez,
dar nu, lucrez la Ministerul de Externe.
Dar şefa ta e din FBI?
- Lynn? - Da.
Da, dar suntem colegi, nu sunt subalternul ei.
Mă ocup doar de hârtii, organizez şedinţele...
Există şi slujbe mai rele.
Nu mă plâng.
Aş fi acceptat orice, doar să plec din SUA.
Acum că ştii asta, eşti mai mult sau mai puţin interesat de întâlnire?
Cam la fel de interesat.
N-am putea merge într-un loc mai distractiv?
Îmi aminteşte de un club la care mergeam în Bethesda.
- Nu eşti impresionat? - Ba da, foarte!
Şi sunt recunoscător că m-ai adus.
- Nu te-am mai văzut de mult! - Da, am fost ocupat.
Te pricepi la baseball la fel de bine ca el?
Îmi pare rău, nu vorbesc japoneză foarte dulce.
Adică "bine". E american.
- Bun venit, americanule! - Mulţumesc.
Jason Aoki, de la Ambasada Americii.
Cu ce te ocupi?
Cu o groază de lucruri. Încântat de cunoştinţă!
Am spus ceva greşit?
Aici nu vorbim despre viaţa personală.
Munca e muncă, familia e familie, barul e bar.
Nu te deranjează? Să te împarţi aşa?
Diferite laturi se potrivesc în diferite locuri.
Doar că... am încercat să ascund cine sunt şi era să mor.
Vreau să îmi trăiesc viaţa pe de-a-ntregul, deschis, înţelegi?
Credeam că e bolnav, pe moarte.
Asta a vrut Tozawa să cred.
Oamenii lui ne-au împins să luăm înapoi Kabukicho.
Ca să întoarcă celelalte gumi împotriva noastră şi să ne distrugă.
Aşa că vom ataca primii.
Aşa ai sfătuit şi altă dată.
Nu-i aşa, Hayama?
Şi uite unde am ajuns. Ce ne facem?
Sato, ai spus cândva că avem nevoie de arme.
Te-am dojenit.
M-am înşelat.
Oyabun, pot face rost de arme.
Nu e nevoie. Am făcut aranjamentele necesare.
Amândoi veţi urca mâine într-un tren
şi vă veţi întâlni cu un om pe nume Ota la Nagano.
E un fost membru al Chihara-kai.
Veţi lua armele de la el.
Ota a fost izgonit din organizaţie pentru comportamentul lui.
Dar a rămas loial.
- Sato. - Da.
Daţi-i banii ăştia.
Apoi întoarceţi-vă repede cu ce vă va da.
Am înţeles.
Mulţumesc.
Mamă, i-am spus lui Jess de mult. Am bilet de avion.
Da, Joshua, e o diferenţă enormă
între a lua un bilet de avion şi a te urca în avion.
Ai dreptate.
Petrecerea, toată povestea asta va conta doar dacă vii şi tu.
Aştept un apel de la o posibilă sursă. Trebuie să închid. Îmi pare rău.
Spune-mi că vii, te rog!
Vin, promit. Pa!
- Jake Adelstein. - Eu sunt.
Trebuie să ne întâlnim la locul obişnuit.
Vin imediat.
Erika, eşti atât de bună!
Bărbaţii îţi mâncau din palmă!
Nu contează cât de bine arăţi, ci mai ales cât de bine asculţi.
Câtă înţelepciune de la Buddha!
Ce-i cu tine şi Sato?
Poftim?
Credeai că te poţi ascunde de noi?
Abia începem să ne cunoaştem.
Asta a spus şi Samantha şi ştim cum s-a terminat povestea.
N-o face să se simtă prost!
Samanthei i-a trecut. Nici măcar nu se mai uită la el.
E adevărat, e complet dezinteresată.
Stai. Samantha şi Sato au fost împreună?
Scumpo, ai nişte lucruri de lămurit.
Ce?
Urmează "Rosamunde" de Franz Schubert.
Mă bucur că ai venit. Îmi pare rău acea seară.
Ascultă, nu avem mult timp.
S-a întors.
Eşti bine?
- A spus unde a fost? - Nu.
Dar când a plecat era foarte bolnav.
Acum e bine, parcă ar fi alt om!
Cum adică? Ce înseamnă?
Jake, stai departe de el.
- Da, nu mă mai amestec. - Promite-mi!
Îţi promit.
Nu mă întorc la viaţa de dinainte.
Ne vedem curând.
Ce e? E târziu.
S-a întors. Tozawa.
De unde ştii?
Am o sursă directă de încredere.
Mai spune şi că era bolnav când a plecat,
iar acum e sănătos, "parcă ar fi alt om".
- Jake. - Da, ştiu.
Nu mă apropii de el. Dar ştiai că era bolnav?
Unde a fost?
Până nu aflăm asta, aşteptăm.
Ţine minte, Jake. Răbdarea nu e o slăbiciune.
Am înţeles.
Mă scuzaţi.
Da, domnule?
- Două Asahi. - Sigur.
- Păstrază restul. - Mulţumesc!
Poftim.
Mă scuzaţi.
Mulţumesc.
Calmează-te! Stresul face rău.
Ai avea ce învăţa de la fratele tău. Puştiul ştie cum să se relaxeze!
Mi-a spus că ai fost bun cu el.
Dar ţi-aş mulţumi dacă nu l-ai distrage de la şcoală.
Acum parcă ai fi mama!
Kaito mi-a povestit despre ea. Ce nenorocire!
Tatăl mort, mama nebună...
Şi eu aş fi fugit.
Fratele meu e tot ce i-a rămas.
Kashira.
Te rog, lasă-l în pace. Îţi rămân dator.
Spune-i mamei tale că mă voi ocupa de el.
Ştii ce părere am despre Baku, dar Meicho e viaţa lui.
Nu ar distruge dovezi despre un subiect important.
Mulţumesc.
Şi eu aş fi spus acelaşi lucru. Dar felul în care a reacţionat...
Mi-a spus să nu anchetez.
La cum te ştiu, deja o faci.
E bun!
Fratele tău e bine?
Da, pentru moment.
Poate noul tratament chiar are efect.
Am mai văzut îmbunătăţiri. Apoi starea lui se agravează.
Şi ce se întâmplă?
Devine paranoic. Furios.
- Violent? - Nu cu mine.
Cu el însuşi...
- În mare parte. - În mare parte?
Au existat nişte probleme cu părinţii noştri.
Am avut coşmaruri în care visam că îl pierd.
Îl vedeam dispărând într-o mulţime sau...
Într-unul dintre ele, s-a urcat pe un acoperiş...
M-a privit în ochi şi a sărit.
Mă tem pentru el.
Dar niciodată nu m-am temut de el.
Emi.
Nu pot să te ajut cumva?
Nu am nevoie de ajutor.
Şi poate tratamentul va avea efect.
Bine, am de toate.
Nu uita să fii atentă la Kenji.
Samantha, ştiu ce am de făcut.
Scuze. Îţi mulţumesc.
Nu e un dohan?
- Nu. - Îl placi?
Pe Masa? Da.
Dar nu despre asta e vorba. O fac pentru noi, pentru club.
Nu e bine să amesteci dragostea cu serviciul.
Crede-mă, ştiu.
De ce nu mi-ai povestit despre tine şi Sato?
Ar fi trebuit?
- Cumva voi doi... - Nu.
Adică, nu încă. Dar...
- De ce nu mi-ai spus? - Ar fi trebuit.
Doar că...
Nu cred că pot fi împreună cu un alt membru yakuza.
Dacă mergi mai departe, spune-i clar ce vrei de la el.
Şi protejează-ţi inima.
Ia uite cine e o mama-san înţeleaptă!
Bine. E timpul să plec.
- Eşti bine? - Da. Distacţie plăcută
Mersi că m-ai primit, Sawada-sensei.
E important ca cititorii noştri să afle
şi punctul de vedere al clienţilor dvs.
Într-adevăr, fiindcă poliţia a acţionat într-un mod scandalos.
Lui Hishinuma-san şi asociaţilor li s-a respins cererea de cauţiune.
Înţeleg... E foarte neobişnuit.
E nemaiîntâlnit.
Poliţia mi-a acuzat clienţii de ultraj.
Acea lege e folosită doar împotriva agitatorilor politici.
Exact. Până acum.
Adelstein-san, te rog să le transmiţi asta cititorilor.
Sigur că da. Mulţumesc.
Spune-i lui Maruyama-san că ştiu cum a făcut poliţia arestările.
Şi care sunt acuzaţiile.
Vă contactez când voi avea documentele în ordine.
Până atunci...
Voi lua legătura şi cu dvs, doamnă.
Taxi!
Urmăriţi Mercedesul, vă rog.
E foarte frig, nu?
De mult nu ţi-am mai văzut mutra asta urâtă!
E replica mea!
Ultima dată te-am văzut leşinat pe podeaua unui bar.
Cine e floricica?
Sunt Sato.
"Satou" adică "zahăr"?
Norocul tău că îmi plac dulciurile.
Nu te grăbi! Unde e marfa?
Trebuie să mergem la mine acasă. Luăm maşina mea.
Tu conduci, "Zăhărel".
De ce n-ai spus că îl cunoşti?
Iar începi să te stresezi! Îmi dai bătăi de cap.
- Am ajuns. - Bine.
- În regulă? - Da.
După mine.
- Aici. - Da.
Ce frumos e!
Mă bucur că ai venit.
- Vreau să-mi faci turul. - Abia aşteptam să mă rogi.
Pe aici.
După tine.
- Scuze. - Bun venit!
Bucătăria e acolo, şi, dacă ai nevoie, baia e după colţ.
Dormitorul e la etaj?
Sigur priveliştea e superbă.
Aşa e.
Din păcate, îmi petrec mai tot timpul aici.
- Nu văd oceanul. - De fapt, se vede.
Zăhărel, dă-mi cheile!
Cum o să-ţi găseşti o nevastă în mijlocul pustietăţii?
Cine are nevoie?
Când mă simt singur, iau un urs şi îl pun să stea capră.
- Unde sunt? - Armele vin mâine.
Furnizorul întârzie?
Se pricepe mai bine la arme decât la punctualitate.
- Vreţi să beţi ceva? - Da.
Înţelegerea era să ne dai armele azi.
Ai vreo problemă?
Oyabun n-a spus să rămânem peste noapte cu el. Îl sun.
Mult succes! Nu e semnal aici.
Kanpai.
Sato, am avea nevoie de lemne de foc.
E printre cântecele mele preferate de când am fost la Londra.
- Ştii să dansezi? - Destul de prost.
- Pot să merg la toaletă? - Aşa de rău am dansat?
Sigur. Termin de gătit.
Fir-ar!
- M-ai speriat! - Tu m-ai speriat pe mine.
- Ce s-a întâmplat? - Nu am exerciţiu cu cuţitul.
Ai un leucoplast?
- Cred că da. - Eşti bine?
Sunt bine.
Arată destul de rău.
Makoto, iar mi-ai folosit tot zahărul?
Mamă, aşa cere reţeta de tort.
Ce fel de fiu face torturi?
- Alo? - Tin-Tin. Eu sunt.
Caută adresa asta.
Minato-ku, Higashigawa 7-5-2.
Spune-mi ce e clădirea.
Sunt bine, mersi de întrebare.
Nu dau de nimeni la birou şi nu am un calculator.
- Tozawa s-a întors. - Poftim?
M-am dus la Bengoshi-kaikan,
la avocatul yakuza, şi l-am văzut.
L-am urmărit şi acum a intrat într-o clădire.
Minato-ku, Higashigawa 7-5-2.
Bine, te sun înapoi.
- Jake. Fii atent. - Mulţumesc.
Sunt Jake Adelstein.
Am nevoie urgent de o maşină a firmei.
Poftim?
Sunt noile tale medicamente.
Ştiu! Astea funcţionează.
Crezi că mama şi tata s-au întors în Coreea din cauza mea?
După ce am dat în mama, ştiu că le era frică de mine.
Tu te temi de mine?
Nu. Deloc.
Uneori mă gândesc că nu se poate să nu mă urăşti.
De ce ai crede asta?
Erai la facultate la Chicago. Ţi-ai clădit o viaţă acolo.
Şi apoi a trebuit să te întorci pentru mine.
Nu te pot urî.
Am să-l cunosc pe iubitul tău?
Poftim?
- Ţi-e ruşine cu mine? - Nu!
Doar că... îmi fac griji.
Poate nu îţi face bine.
Se poartă frumos?
- Da, foarte. - Serios?
Tata nu e aici. E datoria mea să am grijă de tine.
Ar trebui să-l cunosc.
Urmăriţi maşina!
- Unde ai învăţat să găteşti aşa? - La Londra.
Demult, am studiat arhitectura acolo.
Îmi era dor de casă,
aşa că am început să-mi gătesc, să simt casa mai aproape.
- Ce frumos! - Ţie ţi se face dor de casă?
Nu.
Care e locul de care nu ţi-e dor?
- Utah. - Da?
Da. Am vrut mai mult de la viaţă.
Şi eu am vrut mai mult de la viaţă.
- Ai pe cineva? - Adică soţie şi copii?
Da.
Acum ar fi momentul să îmi spui.
Nu.
Sunt doar eu.
- Şi munca mea. - Da?
La fel şi eu.
- Puteţi aştepta aici? - Am terminat tura. Trebuie să plec.
Doar un minut, vă rog!
Glumeşti?
Fir-ar!
Am venit pentru o lecţie de engleză.
Numele clientului?
Nu mai ştiu, e un client nou.
- Vă rog, am întârziat! - Nu aveţi programare, nu intraţi.
Da, domnule.
Chiar crezi că poţi s-o faci?
Nu mă crezi? Fii atent!
Hai, încearcă!
Arată-mi!
Taci! O să-ţi arăt.
Ţi-am spus eu!
Nu mai vezi bine, moşule.
Tu vorbeşti? Nici nu poţi să ţinteşti drept la veceu.
Eşti gelos, tataie? Că scula mea încă funcţionează?
Dar a ta?
Poftim?
Pun pariu că a ta e un briceag micuţ.
Pentru fluturaşi delicaţi.
Ca ăsta?
Ce idiot!
Jocurile nu sunt distractive decât dacă joacă toţi.
E rândul tău, Zăhărel.
Ce faci?
- Ce-i cu tine? - Nu mişca.
Aşa ai să pierzi un deget!
Scuze, nu mai văd bine!
Nenorocitule!
Respectă-i pe cei mai mari!
Ştii cu cine te pui?
Mori, boşorogule!
Te omor!
Kashira!
Mori odată într-o baltă de sânge!
Kashira! Te rog, calmează-te!
Ce mă doare!
Scuze că a trebuit să mă duci până acasă.
Nu-mi pare rău, profit de fiecare clipă petrecută cu tine.
Cheile mele! Vin imediat.
- Samantha? - Da?
Mi-ai umblat în geantă?
Poftim?
Ce căutai, Samantha?
Ştii în ce ne-ai băgat? Nu-l putem duce la spital!
Ai dreptate.
Şterge peste tot, să nu lăsăm amprente.
Glumesc.
La o parte!
Stai!
Puteai să mă anunţi!
- Ne trebuie cheile! - Du-te după ele.
Ţi-am dat timp liber de la îndatoririle tale.
Dar ai lipsit prea mult.
Am venit de la Kansai să rezolv treburile.
Pentru asta îţi rămân recunoscător, Nakahara-kaicho.
Dar acum trebuie să discutăm despre viitor.
Metodele tale sunt demodate.
De azi înainte, eu voi conduce organizaţia.
Trebuie să te retragi.
Eşti un bătăuş de stradă care a avut norocul
să se însoare cu cineva dintr-o familie puternică.
Vezi-ţi lungul nasului! Sau nu vei mai avea un viitor aici.
Atunci, ai ales.
Scoateţi gunoiul de aici!
Faceţi cum vă spun!
Cu tot respectul, dle Preşedinte, veniţi cu noi.
Oamenii tăi sunt acum oamenii mei.
Eu sunt Kaicho.
Se va afla!
Pe asta mă bazez.
Fir-ar!