Hallå där! Stanna!
Stanna! Tjuv, stanna!
Stanna! Stanna!
Vilken är min viktigaste regel? Kunderna dricker. Du smuttar.
- Är Nishikawa-san arg på mig? - Jag löser det. Skölj och gå ut igen.
- Skål! - Skål!
Joanna. - Nishikawa-san. Minami kommer strax.
- Jag bjuder på nästa flaska. - Tack.
Det här är Joanna.
- Vilken fin kostym! En flaska till? - Javisst.
Ohno-san, så jag tänker...
- Suzuki-sama! - Ja.
Välkomna till Club Polina.
- God kväll. - God kväll.
- Den här vägen. - Tack.
Tack så mycket. God natt.
- Kenji, var generös. - Okej.
- Vi håller koll på dig, Kenji. - Du är söt, men vi litar inte på dig.
Allihop!
- Vi firar två månader. Skål! - Skål!
Jag vet hur hårt ni har jobbat sen vi öppnade.
- Förbättringar kan göras... - Minami.
Ni är jätteduktiga. Tack.
Och särskilt tack till Club Polinas favorit Claudine.
- Tack, mama-san. - Ha en fin kväll.
Detsamma!
- Njut av efterrätten. Var försiktiga. - Okej.
- Vi ses imorgon. - God natt.
Claudine, kan du hjälpa mig?
Såg du mig med arkitekten Ohno-san?
Han köper verkligen. Han kommer imorgon kväll igen.
- En tjej stjäl. - Säker på det?
Jag är en miljon yen back denna månad.
- Vad ska jag göra? - Ta reda på vem det är.
Och konfrontera henne.
Ja, det låter vettigt.
Så varför stjäl du från mig, Claudine?
Om hälften av dina kunder är här för min skull, så är det väl inte stöld.
- Jag tar bara min del. - Du börjar betala tillbaka ikväll.
- Det dras från din lön i åtta veckor. - Tror du jag stannar så länge?
Du vet vem som äger halva klubben. Du kan inte stjäla deras pengar.
Tjalla för ligisterna, du! Jag säger att du inte har koll på pengar.
- Då har jag genast nycklarna hit. - Du är avskedad.
Okej. Jag tar alla min kunder. Speciellt den generösa arkitekten.
- Du är körd utan det jag drar in. - Jag tar risken.
Du är som en tigrinna.
Får jag inte ge dig en komplimang?
Inte om det låter som en dålig kärleksroman.
Jag måste till jobbet. Du med.
Sluta på Meicho. Jobba för mig på Shukan Forum.
Vill du hellre fortsätta jobba för Baku? Det högersvinet?
- Du hyser agg. - Jag talar sanning.
- Sättet han talar om Zainichi. - Han gör inte det inför mig.
- Han vet inte vem du är. - Shingo, Meicho är min hemvist.
Du, vi åker iväg nånstans. I helgen.
Ryos mamma tar honom till basebollträningen.
- Gör din fru det åt dig? - Exfru. Det är hennes helg.
- Jag är fri. - Jag kan inte.
Din bror klarar sig.
Du vet att det inte är sant.
Hej då.
Pappas 60-årsdag är om två månader.
Mamma har nåt stort planerat, och din närvaro är obligatorisk.
När du sa till pappa att du tänkte komma hem-
blev han ledsen när du inte kom. Det här är din chans att gottgöra honom.
Och du borde spela in nåt åt mig.
För, Joshua, jag är den enda här i världen som faktiskt tycker om dig.
- Vad gapar han om nu? - Vi vet inte.
Gäller det din artikel om prefekturparlamentet?
Jag tvingades skriva om den två gånger. Sen tog ändå Ichihara över.
Jag läste din artikel om trafikofferbluffen. Bra!
Tack. Men de gömde den längst bak.
Du har börjat få bylines och klagar ändå?
Jake. Nu.
Ja?
Din artikel i dagens tidning är bra.
Det senaste kvartalet har du gjort ett utmärkt jobb.
- Tack. - Jag har två stora storyer.
- Säg vilken du vill ta. - Okej.
Mc-stölderna har skjutit i höjden. Shinjuku, Asakusa, Shibuya.
Många läsare kör mc, även Baku. Nåja, han kör en vespa.
Och den andra?
Död man hittad igår kväll i en pantbank. Polisen tror han är yakuza.
Jag tar mc-storyn.
- Få med ett citat från en polis. - Tack.
- Vi åker. - Okej.
Yakuza är hänsynslösa män. Det här är en allvarlig anklagelse.
- Säkert att ni vill anmäla det? - Som jag sa...
Mitt hojicha-te från Ibaraki kom aldrig! Sex påsar.
Ingen annan än yakuza stjäl väl sånt?
- Tack för anmälan. Vi undersöker det. - Det är bäst, det.
Ska du också anmäla nåt yakuza- relaterat?
Jag jobbar med en artikel. Vet du nåt om mc-stölder?
Du blandar ihop mig med riktiga poliser.
Låt mig bjuda ut min högaktade vän på en kopp kaffe. Vore det ett problem?
Har du din nya befattning där? Organiserad brottslighet-avdelningen?
Hur länge till måste du ta det straffet?
Jag hölls ansvarig för Miyamotos död. Så...
Jag ska vara glad att jag inte fick sparken.
- Hur går ditt jobb, Jake? - Bra. Fullt upp.
Jag undviker trubbel. Som du sa finns det andra brott att avslöja.
Hört nåt nytt om Tozawa?
Inget nytt. Han försökte åka till USA. Sen...
Ingenting.
Nåt nytt från kassettens avsändare?
Då har du jobb att göra, och jag har mitt.
Men efter tre månaders tystnad kanske sanningen finns rakt framför oss.
Om du tror han är död...
Varför bor då Junko och barnen inte i stan?
Det är komplicerat.
Jag önskar jag hade kunnat hjälpa dig med storyn.
Du slapp åtminstone "fängelset" i en timme.
Vid denna frigivningsceremoni ber vi oyabun tala.
Oyabun.
Vår broder Hayama är tillbaka från "universitetet".
- Vi välkomnar vår broder tillbaka. - Välkommen tillbaka, broder!
Sju år på Fuchu. Som han avtjänat för vår skull.
Från och med idag lyder han direkt under mig, som wakagashira.
Hayama.
Som förste son i denna familj ska jag stå vid din sida.
Mitt liv...
...avsett för vår uppgift.
Sato, som återhämtat sig efter sina skador...
...återtar sin roll som wakagashira- daiko och lyder under Hayama.
Jag gör det min oyabun beordrar mig.
- Och Tozawa? - Ingen har sett honom på tre månader.
Och hans gumi är tyst.
Så vad väntar vi på?
Tozawa-gumi utan Tozawa är som ett angripet hus.
- En spark och det faller ihop. - Vi tar tillbaka Kabukicho från dem.
Tur att du är tillbaka. Du är ledare.
Oyabun, det blir hämnd. Vi måste vara beredda.
Jag har förberett mig i sju år. Hur gammal är du, lillebror?
Sato förtjänar vår respekt.
Behandla inte honom som ett barn.
Oyabun, ska vi skaffa fram "redskap"?
- Aldrig. Det finns ingen ära i vapen. - Jag ber om ursäkt.
Om vi slåss är det öga mot öga.
Inte på avstånd som några fegisar.
Sato, återgå till dina plikter. Fyll vår kassa.
- Det är allt. Förstått? - Ja, oyabun.
- Ni kan gå. - Tack.
Sato, jag måste be dig om en sak.
- Hej! - Hej! Du hade rätt.
- Minekawa Takako är skitbra! - Bra.
- Men köp din egen musik. - Efter drinkar här har jag inte råd.
- Hur går affärerna? - Bra.
Är chefandet som du trott?
- Att ha ansvar förändrar saker. - Som vad då?
Jag läxar upp dem om mindre djupa urringningar och färre svordomar.
- Det låter inte som du. - Jag vet.
- Och du? Undviker du yakuza? - Ja, fortsatt avhållsamhet.
Jobbet jag gör nu kan jag se gör skillnad.
- Verklig skillnad. - Jättebra.
Jag skriver på en stor story nu. Mc-stölder.
Du kanske vet nån som vet nåt.
Är det därför du kom hit?
Gud... Okej. Ja. Min...
Min assistent i Ayase rör sig kanske på lite alternativa marknader.
Jag kan inte lova nåt.
- Var försiktig. Gör inget dumt. -"Gör inget dumt" ska jag komma ihåg.
Tack.
Ställ det där.
Tack för anmälan. Om yakuza försöker stjäla er katt igen...
- ...säg till oss. - Tack!
- Funaki, trevligt att se dig. - Detsamma, Katagiri-san.
- Går allt bra här? - Så bra som man kan vänta sig.
Kvinnan på rikspolisstyrelsen vill tala med dig.
Vilken kvinna?
RIKSPOLISSTYRELSEN POLISINTENDENT NAGATA
Kom in! - Ingenting.
Ja, idag. Tack.
- Ni ville träffa mig. - Katagiri, slå dig ner.
Shoko Nagata från rikspolisstyrelsen.
- Hur kan jag hjälpa er? - Jag behöver nån som jobbar med mig.
Jag hör att ingen vet mer om yakuza än du.
Jaha.
Jag hör också att du tror på balans mellan falangerna.
- Ja, det gör jag. - Vilket skitsnack!
Medborgare går under av skulder.
Det flödar av droger på gatorna. Och vi ska ha det i "balans"?
- Vill ni att de sticker ner varandra? - Yakuza får gärna döda varandra.
Jag förstår. Vad ska vi göra istället?
Jag ska bilda en grupp som bekämpar organiserad brottslighet i Tokyo-
med nya strategier som har varit effektiva på andra håll.
Hur effektiva?
Nog effektiva för att krossa stadens yakuza en gång för alla.
Jag behöver en partner.
Utredare Katagiri... Medge att du har väntat på denna chans.
Jag önskar er lycka till. Men jag är inte tillgänglig.
- Hur går det i skolan? - Bra. Det är svårt.
Det ska vara svårt.
- Gillade du skolan? - Ja, men skolan gillade inte mig.
- Jag ville prata med dig... - Jaha?
...om pengar.
- Jag gav dig pengar förra månaden. - Ja, men undervisningen blir dyrare.
Och pappas pension är lägre än mamma trodde den skulle bli.
Vet hon att du frågar mig?
Jag kan inte ge dig mer. Men om det jag jobbar på går bra, har jag mer.
Om jag jobbade för dig, då?
På riktigt. Jag jobbar hårt.
Hur bra är du på datorer?
Bra.
- Otsuka-san? - Va?
Min vän Samantha äger en klubb i Akasaka.
- Samantha. Vet du... - Kawasaki Samantha?
- Ta med din mc imorgon. - Jag har ingen mc.
Vänta. Hon säger att du är den bästa mekanikern i Tokyo.
Jag är journalist. Jag undersöker varför så många mc stjäls.
Det är väl ingen nyhet. Delarna är värda mer än hojarna.
Tillverkare gör bara lagom många reservdelar till nya modeller.
I Tokyo finns miljontals mc. Firmor kan bara göra ett antal reservdelar.
Så var får man tag på dem?
Varje mc är som en organdonator. Mer värd del för del än som helhet.
Skulle du kunna säga mig var jag kan hitta en...
...reservdelssäljare?
- Är du Samanthas vän? - Nästan som en bror.
Du är skicklig.
- Vad säljer vi? - Va? Sneakers.
- Jag har ett helt lager i Yokohama. - Coolt.
Du... Du gör det här med mig. Inte Chihara-kai.
När vi är klara här, blir det inget mer för dig.
Okej. Hur funkar det här?
Kunden gör sin beställning.
Sen skickar mjukvaran ut e-post om hur man ska överföra pengar.
När betalningen är genomförd, skickar ditt folk beställda sneakers.
Va?
Det finns inga sneakers, va?
En sneakerbutik kunde inte betala sitt lån.
Så jag övertog deras lager istället.
- Är det här lagligt? - Ledsen att göra dig besviken.
Kan du förklara en gång till?
Yabuki-san.
Snälla... Varför har han inte ringt? Var är han?
- Bry dig inte om det. - Kommer han tillbaka?
- Mår han bra? - Följ henne ut.
Ska bli.
Tack. Drick mer.
Tack.
Jag förstår.
Mina herrar, jag berömmer ert val.
Normalt rekommenderar jag att dricka single malt ren.
Men Glenmorangie blir bättre med lite is.
- Trevligt. - Varsågoda. Ursäkta mig.
Ohno-san, jag är glad att du är här. Jag har velat prata med dig.
Vad snällt sagt. Är Claudine här?
Claudine har valt att söka andra jobb.
Vad synd. Hon var så bra på att konversera.
Ärligt talat är god konversation mitt minimikrav.
Du har inte fått valuta för pengarna. Kan jag gottgöra dig?
En annan gång kanske.
- Jag hoppas att se dig snart igen. - God natt, Samantha-san.
Coolt! Är det en Suzuki? Är alla Suzuki?
- Vem fan är du? - Får jag bjuda er på middag?
Jag är journalist på Meicho.
- Vi äter gratis. - Okej!
- Jättegott! - Ge mig lite av det där.
- Tack. - Ta från honom!
Din ljuddämpare är cool!
- Din mc är rätt mesig. - Den är mesig.
- Jag skulle skaffa en ny. - Nähä, han har inga pengar.
- Säg inte så! - Struntprat!
Vad kom först: Att vara vänner eller att åka mc?
- Vad betalar de för en artikel? - Man blir inte rik som journalist.
Hur kom det sig att ni började umgås?
Vad får vi betalt för artikeln?
Jag kan inte betala er. Det är inte tillåtet.
Varför skulle vi då göra det här?
- Ni skulle verka coola. - I en tidning?
Syrran, vem läser tidningar?
- Vår farfar. Nej, vänta. Han är död. - Där sa hon nåt!
Du ljuger!
- Min älskade farfar sa aldrig det. - Du är så jobbig!
- Sluta prata. - Tack.
- Bjud oss på middag fler gånger. - Hej då!
Du... Gaijin.
- Det räckte inte till notan. - Du får oss att se snåla ut.
Det är allt jag har. Jag visste inte att ni beställde för 12 pers.
- Kallar du oss matvrak? - Det sa jag inte.
- Sparka honom, Tats! - Var inte dum nu.
Vad sa du?
- Tats! - Gick det bra?
Jag mår bra.
Du är cool, Meicho.
Okej, du kan hänga med oss. Men inga riktiga namn.
Visa mig allt ni brukar göra. Foton också.
Denna gaijin är galen.
Vi har inte betalat. Vi måste gå in.
Hörni...
Ett ögonblick. Jag kommer.
Ditt ställe ser bra ut.
Tack.
Förlåt att jag inte hörde av mig.
Ja... Jag ringde många gånger.
Jag vet.
På ert kontor sa de att du var på en säker plats. "Tillfrisknande."
De sa inte mer än så.
Vad hände?
Berätta.
En kniv i magen.
Det är ingen fara. Jag har tydligen sega invärtes organ.
Jag beklagar att du mist din vän. Och för att jag inte gjorde mer.
Beklagar att jag väntade mig det av dig.
Tar du över för Kobayashi? Bra.
Kom du för att kolla läget?
Jag ska säga att Claudine måste återanställas.
- Hur sa? - Hon måste jobba här.
Sato, hon stal från mig.
- Hon lurade mig. - Order från oyabun.
Hälsa Ishida-san att sist jag kollade vårt kontrakt...
Han får pengar och jag sköter klubben.
Samantha, du måste. Tro mig.
Lyssna på vad jag säger. Min klubb, mina regler.
Tack för besöket.
Jakes story borde bli ett reportage.
Bosozoku -gäng är gamla nyheter. Vi har skrivit om dem i många år.
Men ingen har kommit dem så här nära.
Fokus blir på ungdomar som fallit mellan stolarna.
- Litar de på dig? - Ja, så här långt.
- Okej. Se vart det leder. - Tack.
- Ny sats. Var ärlig. - Åh! Har du gjort dem?
Igår. Mördegskakor.
- Din talang går förlorad här! - Jag använde lite lönnsirap.
Du är en rockstjärna. Ge inte bort alla.
- Spara några åt mig. - Okej.
- Ge inte bort alla! - Nej.
Rockstjärna.
- Hej, mama-san. - Hej, rebell.
Vad hade jag gjort om du inte anställt mig?
- Jag anade en bra värdinna. - Club Destiny var en bra början.
- Bättre än Club Onyx. Inte sant? - Jo.
Förlåt att jag bara försvann.
Jag är hemskt ledsen.
Handlade meddelandena om det för flera månader sen?
- Jag ringde tillbaka dagen därpå. - Ja.
Jag skulle ringa tillbaka. Jag beklagar det också.
Tack. Jag var arg. Men det tillhör det förflutna nu.
Se på dig nu, Samantha!
Fem år senare har du din egen klubb. Grattis.
Till dig med, Erika-san. Om du vill... Jag behöver en favorittjej.
Jag tog mig ur av en anledning.
Jag ger dig hälften av dina notor. Hälften av varje flaska du säljer.
Samantha, du måste vara desperat.
Mamma, jag är inte trött längre.
- Jag vill ha min Pikachu. - Jag hämtar honom strax.
Daichi, hälsa på min vän Samantha-san.
- Samantha-san? - Hon är en viktig affärskvinna.
- Hej. - Hej, Daichi. Du är en söt pojke.
- Hon kallade dig söt. - Jag är söt!
Jag hade ingen aning.
- Det var en överraskning för mig med. - Kom ikväll.
Jag betalar dessutom för barnvakt och skjuts hem.
Tjejerna och stället är fantastiska. Jag litar på dig.
Vad säger du, Dai-chan? Ska jag ta Samantha-sans pengar?
- Ta dem. Kan jag få lite också? - Jaså, du?
Varför talar du japanska?
Hej, tant.
Vem fan är du?
Jag känner igen er.
Oyabun hälsar.
Chihara-kai har inget här att göra.
Ska vi göra om det?
Vad vill ni ha?
Pengarna som du gett till Tozawa-gumi varje månad.
Det blir två gånger i månaden. Om jag får veta att du betalar Tozawa nåt-
kommer jag tillbaka och knäcker näsan på killarna. Din också.
Tozawa finner sig inte i det här.
Tozawa är borta.
Om hans folk kommer hit, säger du att Hayama är tillbaka.
Kabukicho tillhör Chihara-kai.
Ja, du intalar dig själv det!
Det är så man håller ordning, lille broder.
Chihara-kai har blivit mesiga under tiden jag var borta.
Men Hayama är tillbaka nu.
Se på dig. Så orolig att de ska hämnas.
Jag hoppas fan att de gör det! Jag ser fram emot det.
Det har gått tre månader.
Inte ett ord. Och jag har inte gjort nåt för att provocera hans män.
Faran är över.
Du och flickorna kan komma hem.
Eller så slutar du och flyttar hit. Vi kan göra det här till vårt hem.
Flickorna trivs verkligen här.
I mitt nya jobb interagerar jag inte med yakuza.
Jag förstår, men...
Trivs du med att sitta där hela dagarna?
Och lyssna på gamla damers anmälningar tills du går i pension?
Det är det jag trodde.
Du är en god man som alltid vill göra det rätta.
Men jag kan inte utsätta flickorna för risker längre.
Så du måste tänka på vad som är det rätta nu.
- Jag gillar att det låter mycket. - Hur så?
För att folk hatar det och vill att man är tyst.
Jag blir hellre hög, knullar tjejer-
och stjäl hojar än lever som de gör. Om jag stjäl för många hojar?
Jag hjälper min syster att ha råd med privatskola.
Så hon kommer härifrån.
Ja?
Var då?
Stanna där.
Hoppa på.
Vill du ha en story, eller?
Är du Kotas vän?
- Ja. - Kom in.
Tokarev. Magasin för åtta patroner.
Som Kotas vän kostar den 300 000.
- Vad tror du? - Kan du skaffa fler?
- Yakuza håller väl inte på med sånt. - Alltid bra att vara förberedd.
300.
- Och gör korridoren smalare. - Förstått.
- Hallå. - Ohno-san, Samantha från Club Polina.
Jag verkar vara populär idag.
- Claudine ringde också. - Gjorde hon?
Hon har valt att utöva sitt yrke på en annan klubb.
Jag förstår. Jo...
Jag har tänkt på saken och vidtagit åtgärder för att ha din lojalitet.
Därför har jag anlitat den vackraste, charmigaste kvinnan i hela Tokyo-
för att underhålla dig ikväll.
Kanske det, men det är inte ärbart av dig.
Jag syftar på min goda vän Erika. Jag lovar dig, det är sant.
Svårt att bevisa. Men jag ger ditt ställe ett nytt försök ikväll.
- Det gläder mig att höra. - Om du förärar mitt bord ett besök.
Ingen annan. Bara du.
Min mc står runt hörnet.
Ta tid i 30 sekunder. Så länge måste man borra loss tändningslåset.
- Längre än så, så får man gå. - Okej.
Vad gör du? Håll koll på gatan.
- Säg till om nån kommer. - Jag är journalist.
- Jag medverkar inte till brott. - Men kan du hålla koll?
Sluta vara sån bitch.
Skynda på! Gör mig inte förbannad.
- Mc:n står där. - Jaha.
Hej, vet ni var Roppongi ligger?
- Kan du engelska? - Nej.
- Med tjejer, klubbar och barer? - Jag sa att jag inte vet.
- Va? - Jag lärde mig en japansk sång.
- Försvinn! - Ni känner nog igen den.
Ue o muite arukou
Namida ga
- En annan gång. - Det är min mc!
Omoidasu haru
Jag har ett skämt.
- Kan gentlemännen hantera det? - Javisst.
Va? Nej, nej, nej. Jag visste inte att investerare var så hemska.
- Det är de. - Du, då? Hurdana är arkitekter?
- Jag? - Ja.
Vi är män med förtröstan.
Vi övertygar våra kunder om att vi ser framtiden.
Att deras byggnad kommer att bli vacker och passa in i omgivningen.
Okej, okej.
Jag jobbade för en man som sa att värdinnor säjer drömmar.
Jag tror inte det är sant.
- Så vad säljer du? - Vad jag säljer?
Vad säljer jag?
En plats dit män med förtröstan kan komma och vara ärliga.
I så fall... Helt ärligt.
Det här är den bästa kvällen på länge.
Erika, du är så rolig!
- Samma här. - Det gör mig så glad att höra.
Katagiri, du är här sent.
Era nya strategier...
Ja?
Vad vill ni att jag gör?
Att du slutar tänka på balansen.
Ja. Dags att gå hem.
- Lite extra, som tack. - Va?
Nej, det är för mycket.
Du fick Nishikawa-san att köpa fler flaskor än på en hel vecka.
Ärligt talat hade jag glömt vad bra jag var på det här.
- Och du hade kul också. - Ja.
Jag ville fråga dig tidigare. Vem är din vackra vän?
Polina. Klubben är döpt efter henne.
- Hon dog. För tre månader sen. - Jag är hemskt ledsen.
Kvällen, som du fick meddelanden från mig, hade jag fått höra att hon dött.
Jag ringde dig för att jag inte hade nån annan.
- Jag är så glad att du är här. - Jag med.
Jag behöver ett skåp att förvara papper i.
Bara att ta ett.
Inga lördagar. Dina andra tjejer kan ta "förlorarkvällen".
Då vill jag vara med Daichi.
Jag har min favorittjej så många kvällar jag bara kan. - Sato-san.
Kan du skjutsa hem Erika-san?
Jag måste bli klar här.
Var lugn, jag bits inte så mycket.
- Okej. Då åker vi. - Så snällt av dig.
- God natt, Erika-san. - God natt, mama-san.
ETT UPPROR ELLER ETT ROP PÅ HJÄLP?
Det är Adelstein. Jag skickar min artikel om mc-gänget nu.
- Hej. - Det är jag.
Vill du hälsa på?
- Hej. - Hej.
Jag såg en av dina artiklar i gårdagens tidning.
Ja?
- Den var väldigt bra. - Tack.
Jag ville ringa dig efter du undrade om Yoshino, men det var inte säkert.
Jag förstod det och höll mig borta.
Jag har inte sett eller hört från honom på flera månader-
och hans män verkar inte bry sig om mig längre.
Du vet att det här är en jättedålig idé, va?
Ja.
Text: Helena Lindén Iyuno