Hei! Stopp!
Stopp! Tyv, stopp!
Stopp! Stopp!
Hva er min viktigste regel? Kundene drikker. Du nipper.
- Er Nishikawa-san sint på meg? - Jeg løser det. Skyll og gå ut igjen.
- Skål. - Skål.
- Joanna? - Nishikawa-san? Minami kommer straks.
- Jeg spanderer neste flaske. - Takk.
Dette er Joanna.
- For en fin dress! En flaske til? - Ja visst.
Ohno-san, så jeg tenker...
- Suzuki-sama! - Ja.
Velkommen til Club Polina.
- God kveld. - God kveld.
- Denne veien. - Takk.
Tusen takk. God natt.
- Kenji, vær sjenerøs. - Ok.
- Vi holder øye med deg, Kenji. - Du er søt, men vi liter ikke på deg.
Alle sammen!
- Vi feirer to måneder. Skål. - Skål.
Jeg vet hvor hardt dere har jobbet siden vi åpnet.
- Det er rom for forbedringer... - Minami!
Dere er kjempeflinke. Takk.
Og spesielt takk til Club Polinas favoritt, Claudine.
- Takk, mama-san. - Ha en fin kveld.
I like måte!
- Nyt desserten. Vær forsiktige. - Ok.
- Vi ses i morgen. - God natt.
Claudine, kan du hjelpe meg?
Så du meg med arkitekten Ohno-san?
Han kjøper virkelig. Han kommer igjen i morgen kveld.
- Ei jente stjeler. - Er du sikker?
Jeg er en million yen i minus denne måneden.
- Hva skal jeg gjøre? - Finn ut hvem det er.
Og konfronter henne.
Ja, det gir mening.
Så hvorfor stjeler du fra meg, Claudine?
Hvis halvparten av kundene dine er her for meg, er det vel ikke tyveri.
- Jeg tar bare min del. - Du begynner å betale tilbake i dag.
- Det trekkes fra lønna i åtte uker. - Tror du jeg blir så lenge?
Du vet hvem som eier halve klubben. Du kan ikke stjele pengene deres.
Tyst på skurkene, du. Jeg sier at du ikke har styr på pengene.
- Da har jeg nøklene med en gang. - Du har sparken.
Ok. Jeg tar alle kundene mine. Spesielt den sjenerøse arkitekten.
- Du er ferdig uten det jeg drar inn. - Jeg tar sjansen.
Du er som en tiger.
Får jeg ikke gi deg et kompliment?
Ikke hvis det høres ut som en dårlig kjærlighetsroman.
Jeg må på jobb. Du også.
Slutt på Meicho. Jobb for meg på Shukan Forum.
Vil du heller jobbe for det høyrevridde svinet Baku?
- Du bærer nag. - Jeg snakker sant.
- Måten han snakker om Zainichi på... - Han gjør det ikke foran meg.
- Han vet ikke hvem du er. - Shingo, Meicho er mitt hjem.
Du, la oss dra et sted. Denne helga.
Ryos mor tar ham med på baseballtreningen.
- Gjør kona di det for deg? - Ekskona. Det er hennes helg.
- Jeg er fri. - Jeg kan ikke.
Broren din klarer seg.
Du vet at det ikke er sant.
Ha det.
Pappas 60-årsdag er om to måneder.
Mamma har planlagt noe stort, og du er nødt til å være der.
Da du sa til pappa at du skulle komme hjem,-
ble han lei seg da det ikke skjedde. Nå kan du gjøre det godt igjen.
Og du burde spille inn noe for meg.
For Joshua, jeg er den eneste i verden som faktisk liker deg.
- Hva babler han om nå? - Vi vet ikke.
Gjelder det artikkelen din om bystyret?
Jeg måtte skrive den om to ganger. Men så tok Ichihara over.
Jeg leste artikkelen din om trafikkoffer-svindelen. Den er god.
Takk. Men de gjemte den bakerst.
Du har begynt å få bylines og klager likevel?
Jake? Nå.
Ja?
Artikkelen din i dagens avis er god.
Det siste kvartalet har du gjort en utmerket jobb.
- Takk. - Jeg har to store historier.
- Si hvilken du vil ta. - Ok.
MC-tyveri har skutt i været. Shinjuku, Asakusa, Shibuya.
Mange lesere kjører MC, selv Baku. Vel, han kjører moped.
Og den andre?
Død mann funnet hos en pantelåner i går. Politiet tror han er yakuza.
Jeg tar MC-historien.
- Få et sitat fra en politimann. - Takk.
- La oss dra. - Ok.
Yakuza er hensynsløse menn. Dette er en alvorlig anklage.
- Sikker på at du vil anmelde det? - Som jeg sa...
Ibaraki-teen min kom aldri. Seks poser.
Ingen andre enn yakuza stjeler vel sånt?
- Takk for anmeldelsen. Vi sjekker. - Det bør dere.
Skal du også anmelde noe yakuza -relatert?
Jeg jobber med en artikkel. Vet du noe om MC-tyverier?
Du forveksler meg med ekte politi.
La meg be min aktede venn ut på en kopp kaffe. Er det et problem?
Er dette din nye stilling? Organisert kriminalitet?
Hvor mye lenger må du ta den straffen?
Jeg ble holdt ansvarlig for Miyamotos død. Så...
Jeg skal være glad jeg ikke fikk sparken.
- Hvordan går det på jobben, Jake? - Bra. Travelt.
Jeg holder meg unna trøbbel.
Som du sa, er det andre forbrytelser å avsløre.
Noe nytt om Tozawa?
Ikke noe nytt. Han prøvde å dra til USA. Så...
Ikke noe.
Noe nytt fra den som sendte deg båndet?
Da har du en jobb å gjøre, og jeg har min.
Men etter tre måneders stillhet er sannheten kanskje rett foran oss.
Hvis du tror han er død...
Hvorfor bor ikke Junko og barna i byen?
Det er komplisert.
Jeg skulle ønske jeg kunne hjelpe deg med historien.
Du slapp i det minste "fengselet" i en time.
På denne løslatelsesseremonien ber vi oyabun om å snakke.
Oyabun.
Vår bror Hayama er tilbake fra "universitetet".
- La oss ønske ham velkommen tilbake. - Velkommen tilbake, bror!
Sju år på Fuchu. Som han har sonet for oss.
Fra og med i dag er han direkte under meg, som wakagashira.
Hayama.
Som den første sønnen i denne familien skal jeg stå ved din side.
Livet mitt...
...uansett hva oppgaven vår er.
Sato, som har kommet seg etter skadene...
...gjenopptar rollen som wakagashira- daiko og svarer til Hayama.
Jeg gjør det min oyabun befaler.
- Og Tozawa? - Ingen har sett ham på tre måneder.
Og hans gumi hans er stille.
Så hva venter vi på?
Tozawa-gumi uten Tozawa er som et angrepet hus.
- Ett spark, og det faller sammen. - Vi tar Kabukicho tilbake fra dem.
Godt du er tilbake. Du er lederen.
Oyabun, det blir hevn. Vi må være forberedt.
Jeg har forberedt meg i sju år. Hvor gammel er du, lillebror?
Sato fortjener vår respekt.
Ikke behandle ham som et barn.
Oyabun, skal vi skaffe "redskap"?
- Aldri. Det er ingen ære i våpen. - Jeg beklager.
Hvis vi slåss, er det ansikt til ansikt.
Ikke på avstand som noen feiginger.
Sato, gå tilbake til pliktene dine. Fyll kassa vår.
- Det er alt. Forstått? - Ja, oyabun.
- Dere kan gå. - Takk.
Sato, jeg må be deg om noe.
- Hei! - Hei! Du hadde rett.
- Minekawa Takako er helt rå. - Bra.
- Men kjøp din egen musikk. - Etter drinker her har jeg ikke råd.
- Hvordan går forretningene? - Flott.
Er sjefsjobben som du trodde?
- Å ha ansvar forandrer ting. - Som hva da?
Jeg belærer dem om mindre dype utringninger og færre banneord.
- Det høres ikke ut som deg. - Jeg vet det.
- Og du? Unngår du yakuza? - Ja, fortsatt avholdenhet.
Jobben jeg gjør nå, kan jeg se gjør en forskjell.
- Virkelig forskjell. - Veldig bra.
Jeg skriver på en stor artikkel nå. MC-tyverier.
Kanskje du kjenner noen som vet noe.
Er det derfor du kom hit?
Herregud. Ok. Ja. Min...
Assistenten min i Ayase er kanskje på alternative markeder.
Jeg kan ikke love noe.
- Vær forsiktig. Ikke gjør noe dumt. -"Ikke gjør noe dumt" skal jeg huske.
Takk.
Sett det der.
Takk for anmeldelsen. Om yakuzaen prøver å stjele katten din igjen...
- Si ifra til oss. - Takk!
- Funaki, godt å se deg. - I like måte, Katagiri-san.
- Går alt bra her? - Så bra som man kan forvente.
Kvinnen i Politidirektoratet vil snakke med deg.
Hvilken kvinne?
POLITIDIREKTORATET VISEDIREKTØR NAGATA
Kom inn! Ikke noe.
Ja, i dag. Takk.
- Du ville treffe meg. - Katagiri, sett deg.
Shoko Nagata fra Politidirektoratet.
- Hva kan jeg hjelpe deg med? - Jeg trenger en å samarbeide med.
Jeg hører at ingen vet mer om yakuza enn deg.
Jaha.
Jeg hører også at du tror på balanse mellom gruppene.
- Ja, det gjør jeg. - For noe tull!
Innbyggere går under av gjeld.
Narkoen flyter i gatene. Og vi skal ha det i "balanse"?
- Vil du at de skal stikke hverandre? - Yakuza kan gjerne drepe hverandre.
Jeg skjønner. Hva skal vi gjøre i stedet?
Jeg skal danne en gruppe som kjemper mot organisert kriminalitet i Tokyo-
med nye strategier som har vært effektive andre steder.
Hvor effektive?
Nok til å ødelegge byens yakuza én gang for alle.
Jeg trenger en partner.
Etterforsker Katagiri, innrøm at du har ventet på denne sjansen.
Jeg ønsker deg lykke til. Men jeg er ikke tilgjengelig.
- Hvordan går det på skolen? - Bra. Det er vanskelig.
Det skal være vanskelig.
- Likte du skolen? - Ja, men skolen likte ikke meg.
- Jeg ville snakke med deg... - Ja?
...om penger.
- Jeg ga deg penger forrige måned. - Ja, men undervisningen blir dyrere.
Og pappas pensjon er lavere enn mamma trodde den ville bli.
Vet hun at du spør meg?
Jeg kan ikke gi deg mer. Men hvis det jeg jobber med går bra, har jeg mer.
Hva om jeg jobbet for deg?
Jeg mener det. Jeg jobber hardt.
Hvor god er du med datamaskiner?
God.
- Otsuka-san? - Hva?
Vennen min Samantha eier en klubb i Akasaka.
- Samantha. Vet du... - Kawasaki Samantha?
- Ta med MC-en din i morgen. - Jeg har ingen MC.
Vent. Hun sier at du er den beste mekanikeren i Tokyo.
Jeg er journalist. Jeg undersøker hvorfor så mange MC-er blir stjålet.
Det er vel ikke noe nytt. Delene er verdt mer enn syklene.
Produsentene lager bare nok reservedeler til nye modeller.
I Tokyo er det millioner av MC-er. Firmaer lager få reservedeler.
Så hvor får man tak i dem?
Hver MC er som en organdonor. Mer verdt del for del enn som helhet.
Kan du si meg hvor jeg kan finne en...
...reservedelsselger?
- Er du en venn av Samantha? - Nesten som en bror.
Du er flink.
- Hva selger vi? - Hva? Joggesko.
- Jeg har et helt lager i Yokohama. - Kult.
Hei. Du gjør dette med meg. Ikke Chihara-kai.
Når vi er ferdige her, blir det ikke mer til deg.
Ok. Hvordan funker dette?
Kunden bestiller.
Så sender programvaren ut e-post om hvordan man skal overføre penger.
Når betalingen er gjennomført, sender folkene dine joggesko.
Hva?
Det er ingen joggesko, vel?
En joggeskobutikk kunne ikke betale lånet sitt.
Så jeg overtok lageret deres i stedet.
- Er dette lovlig? - Beklager å måtte skuffe deg.
Kan du forklare en gang til?
Yabuki-san.
Vær så snill. Hvorfor har han ikke ringt? Hvor er han?
- Ikke tenk på det. - Kommer han tilbake?
- Har han det bra? - Følg henne ut.
Skal bli.
Takk. Drikk mer.
Takk.
Jeg skjønner.
Mine herrer, jeg roser dere for valget deres.
Normalt anbefaler jeg å drikke single malt ren.
Men Glenmorangie blir bedre med litt is.
- Hyggelig. - Vær så god. Unnskyld meg.
Ohno-san, jeg er glad du er her. Jeg ville snakke med deg.
Så snilt. Er Claudine her?
Claudine har valgt å gå nye veier.
Så synd. Hun var så flink til å konversere.
For å være ærlig er god konversasjon minstekravet mitt.
Du har ikke fått valuta for pengene. Kan jeg gjøre det godt igjen?
En annen gang, kanskje.
- Jeg håper å se deg snart igjen. - God natt, Samantha-san.
Kult! Er det en Suzuki? Er alle Suzuki?
- Hvem i helvete er du? - Kan jeg spandere middag?
Jeg er journalist for Meicho.
- Vi spiser gratis. - Ok!
- Nydelig! - Gi meg litt av det.
- Takk. - Ta fra ham!
Lyddemperen din er kul!
- Motorsykkelen din er ganske teit. - Den er teit.
- Jeg ville skaffe en ny. - Nei, han har ikke penger.
- Ikke si det! - Tullprat!
Hva kom først: Vennskapet eller å kjøre motorsykkel?
- Hva betaler de for en artikkel? - Man blir ikke rik som journalist.
Hvorfor begynte dere å henge sammen?
Hva får vi betalt for artikkelen?
Jeg kan ikke betale dere. Det er ikke lov.
Så hvorfor skulle vi gjøre dette?
- Dere ville sett kule ut. - I en avis?
Søster, hvem leser aviser?
- Bestefar. Nei, vent. Han er død. - Der sa hun noe!
Du lyver!
- Min kjære bestefar sa aldri det. - Du er så irriterende!
- Slutt å snakke. - Takk.
- Spander middag på oss igjen. - Ha det!
Du... Gaijin.
- Det var ikke nok til regningen. - Du får oss til å se gjerrige ut.
Det er alt jeg har. Jeg visste ikke at dere bestilte for 12 personer.
- Kaller du oss matvrak? - Jeg sa ikke det.
- Spark ham, Tats! - Ikke vær dum.
Hva sa du?
- Tats! - Gikk det bra?
Det går bra.
Du er kul, Meicho.
Ok, du kan henge med oss. Men ingen ekte navn.
Vis meg alt dere pleier å gjøre. Bilder også.
Denne gaijien er gal.
Vi har ikke betalt. Vi må gå inn.
Hør her...
Et øyeblikk. Jeg kommer.
Stedet ditt ser bra ut.
Takk.
Beklager at jeg ikke tok kontakt.
Ja. Jeg ringte mange ganger.
Jeg vet det.
På kontoret ditt sa de at du var på et trygt sted for å komme deg.
De sa ikke mer enn det.
Hva skjedde?
Si det.
En kniv i magen.
Det går bra. Jeg har visst noen seige indre organer.
Jeg er lei for det med vennen din. Og for at jeg ikke gjorde mer.
Beklager at jeg forventet det fra deg.
Tar du over for Kobayashi? Bra.
Kom du for å sjekke ståa?
Jeg kom for å si at Claudine må gjenansettes.
- Hva sa du? - Hun må jobbe her.
Sato, hun stjal fra meg.
- Hun lurte meg. - Ordre fra oyabun.
Si til Ishida-san at sist jeg sjekket kontrakten vår...
Han får penger, og jeg styrer klubben.
Samantha, du må gjøre det. Tro meg.
Hør på hva jeg sier. Min klubb, mine regler.
Takk for at du kom.
Jakes historie burde bli en reportasje.
Bosozoku- gjenger er gammelt nytt. Vi har skrevet om dem i mange år.
Men ingen har kommet så nær dem.
Fokuset blir på ungdommer som har falt mellom stolene.
- Stoler de på deg? - Ja, så langt.
- Ok. Se hvor det fører hen. - Takk.
- Ny ladning. Vær ærlig. - Å! Har du laget dem?
I går. Mørdeigskjeks.
- Talentet ditt går tapt her. - Jeg brukte litt lønnesirup.
Du er en rockestjerne. Ikke gi bort alle.
- Spar noen til meg. - Ok.
- Ikke gi bort alle! - Nei.
Rockestjerne.
- Hei, mama-san. - Hei, opprører.
Hva hadde jeg gjort om du ikke hadde ansatt meg?
- Klart du ble en god vertinne. - Club Destiny var en god start.
- Bedre enn Club Onyx. Ikke sant? - Ja.
Beklager at jeg bare forsvant.
Jeg er så lei for det.
Handlet meldingene om det for flere måneder siden?
- Jeg ringte tilbake dagen etter. - Ja.
Jeg skulle ringe deg tilbake. Jeg beklager det også.
Takk. Jeg var sint. Men det hører fortiden til.
Se på deg nå, Samantha!
Fem år senere har du din egen klubb. Gratulerer.
Til deg også, Erika-san. Hvis du vil. Jeg trenger en favorittjente.
Det er en grunn til at jeg trakk meg.
Jeg gir deg halvparten av regningene. Halvparten av hver flaske du selger.
Samantha, du må være desperat.
Mamma, jeg er ikke trøtt lenger.
- Jeg vil ha min Pikachu. - Jeg henter ham straks.
Daichi, hils på min venn Samantha-san.
- Samantha-san. - Hun er en viktig forretningskvinne.
- Hei. - Hei, Daichi. Du er en søt gutt.
- Hun kalte deg søt. - Jeg er søt!
Det ante jeg ikke.
- Det var en overraskelse for meg òg. - Kom i kveld.
Jeg betaler også for barnevakt og skyss hjem.
Jentene er fantastiske, stedet også. Jeg stoler på deg.
Hva sier du, Dai-chan? Skal jeg ta Samantha-sans penger?
- Ta dem. Kan jeg få litt også? - Sier du det?
Hvorfor snakker du japansk?
Hei, tante.
Hvem i helvete er du?
Jeg kjenner deg igjen.
Oyabun hilser.
Chihara-kai har ingenting her å gjøre.
Skal vi gjøre det igjen?
Hva vil du ha?
Pengene du har gitt til Tozawa-gumi hver måned.
Det blir to ganger om måneden. Finner jeg ut at du betaler Tozawa,-
kommer jeg tilbake og knekker nesen på guttene. Din også.
Tozawa finner seg ikke i dette.
Tozawa er borte.
Hvis folkene hans kommer hit, sier du at Hayama er tilbake.
Kabukicho tilhører Chihara-kai.
Ja, du sier det til deg selv!
Det er sånn man holder orden, lillebror.
Chihara-kai har blitt pysete mens jeg var borte.
Men Hayama er tilbake nå.
Se på deg. Så redd for at de skal ta hevn.
Jeg håper faen meg at de gjør det! Jeg gleder meg.
Det har gått tre måneder.
Ikke et ord. Og jeg har ikke gjort noe for å provosere mennene hans.
Faren er over.
Du og jentene kan komme hjem.
Eller så slutter du og flytter hit. Vi kan gjøre dette til hjemmet vårt.
Jentene trives virkelig her.
I den nye jobben min har jeg ikke noe med yakuza å gjøre.
Jeg forstår, men...
Liker du å sitte der hele dagen?
Og høre på gamle damers klager til du går på pensjon?
Det var det jeg trodde.
Du er en god mann som alltid vil gjøre det rette.
Men jeg kan ikke utsette jentene for fare lenger.
Så du må tenke på hva som er det rette nå.
- Jeg liker at det bråker. - Hvordan det?
Fordi folk hater det og vil at man skal være stille.
Jeg vil heller bli høy, knulle jenter-
og stjele MC-er enn leve som dem. Hva om jeg stjeler for mange MC-er?
Jeg hjelper søsteren min med å få råd til privatskole.
Så hun er herfra?
Ja?
Hvor?
Bli der.
Hopp på.
Vil du ha en historie, eller?
Er du Kotas venn?
- Ja. - Kom inn.
Tokarev. Magasin til åtte patroner.
Som Kotas venn koster den 300 000.
- Hva tror du? - Kan du skaffe flere?
- Yakuza driver vel ikke med sånt. - Alltid godt å være forberedt.
Tre hundre.
- Og gjør gangen smalere. - Forstått.
- Hei. - Ohno-san, Samantha fra Club Polina.
Jeg er visst populær i dag.
- Claudine ringte også. - Gjorde hun?
Hun har valgt å praktisere sitt yrke på en annen klubb.
Jeg skjønner. Vel...
Jeg har tenkt på det og tatt grep for å bevare din lojalitet.
Derfor har jeg ansatt den vakreste og mest sjarmerende kvinnen i Tokyo-
for å underholde deg i kveld.
Kanskje det, men det er ikke hederlig av deg.
Jeg snakker om min gode venn Erika. Jeg lover deg at det er sant.
Vanskelig å bevise. Men jeg gir stedet ditt et nytt forsøk i kveld.
- Det er godt å høre. - Hvis du gir bordet mitt et besøk.
Ingen andre. Bare du.
MC-en min er rett rundt hjørnet.
Ta tida i 30 sekunder. Så lenge kan man bore løs tenningslåsen.
- Lenger enn det, så må man gå. - Ok.
Hva gjør du? Følg med på gaten.
- Si ifra om noen kommer. - Jeg er journalist.
- Jeg er ikke med på forbrytelser. - Men kan du passe på?
Slutt å være ei hurpe.
Skynd deg. Ikke gjør meg sint.
- MC-en står der. - Jeg skjønner.
Hei, vet dere hvor Roppongi er?
- Snakker du engelsk? - Nei.
- Med jenter, klubber og barer? - Jeg vet ikke, sa jeg.
- Hva? - Jeg lærte en japansk sang.
- Gå vekk! - Dere kan den nok.
- En annen gang. - Det er MC-en min!
Jeg har en vits.
- Kan herrene ta seg av det? - Ja visst.
Hva? Nei, nei. Jeg visste ikke at investorer var så fæle.
- Det er de. - Hva med deg? Hvordan er arkitekter?
- Jeg? - Ja.
Vi er menn med tro.
Vi overbeviser kundene våre om at vi ser fremtiden.
At bygningen deres vil bli vakker og passe inn i omgivelsene.
Ok, ok.
Jeg jobbet for en mann som sa at vertinner selger drømmer.
Jeg tror ikke det er sant.
- Hva selger du, da? - Hva jeg selger?
Hva selger jeg?
Et sted der menn med tro kan komme og være ærlige.
I så fall... Helt ærlig.
Dette er den beste kvelden på lenge.
Erika, du er så morsom!
- Samme her. - Det er jeg glad for å høre.
Katagiri, du er her sent.
De nye strategiene...
Ja?
Hva vil du at jeg skal gjøre?
At du skal slutte å tenke på balansen.
Ja. På tide å dra hjem.
- Litt ekstra, som takk. - Hva?
Nei, det er for mye.
Du fikk Nishikawa-san til å kjøpe flere flasker enn på en hel uke.
For å være ærlig hadde jeg glemt hvor flink jeg var.
- Og du hadde det gøy også. - Ja.
Jeg ville spørre deg tidligere. Hvem er den vakre vennen din?
Polina. Klubben er oppkalt etter henne.
- Hun døde for tre måneder siden. - Jeg er så lei for det.
Kvelden du fikk meldinger fra meg, fant jeg ut at hun var død.
Jeg ringte deg fordi jeg ikke hadde noen andre.
- Jeg er så glad du er her. - Jeg også.
Jeg trenger et skap å oppbevare papirer i.
Bare ta et.
Ingen lørdager. De andre jentene dine kan ta "taperkvelden".
Da vil jeg være med Daichi.
Jeg tar favorittjenta mi så mange kvelder jeg kan. Sato-san!
Kan du kjøre Erika-san hjem?
Jeg må bli ferdig her.
Slapp av, jeg biter ikke så mye.
- Ok. Da drar vi. - Så snilt av deg.
- God natt, Erika-san. - God natt, mama-san.
ET OPPRØR ELLER ET ROP OM HJELP?
Det er Adelstein. Jeg sender deg artikkelen min om MC-gjengen nå.
- Hei. - Det er meg.
Vil du komme hit?
- Hei. - Hei.
Jeg så en av artiklene dine i gårsdagens avis.
Ja?
- Den var veldig bra. - Takk.
Jeg ville ringe etter at du spurte om Yoshino, men det var ikke sikkert.
Jeg forsto det og holdt meg unna.
Jeg har ikke sett eller hørt fra ham på flere måneder,-
og mennene hans bryr seg visst ikke om meg lenger.
Du vet at dette er en veldig dårlig idé, ikke sant?
Ja.
Tekst: Iyuno