Det er her.
Jeg kan mærke det.
Værsgo, min søde.
-Åh, min Gud! - Du ved, hvad du skal. Tid til at grave.
Så er det nok med den skide skovl!
Jeg vil ikke... Jeg vil ikke grave din fucking grav!
Det er bare et lille hul. 30 centimeter dybt. Måske 45 centimeter...
til min aske.
- Nej. - Du kan ikke skubbe det væk, Clare.
Jeg beder dig om at gøre én simpel ting.
Nej! Jeg gør det ikke.
Jeg vil ikke slå dig ihjel. Jeg vil ikke begrave dig.
Fint, så gør jeg det selv.
Tillykke med fucking fødselsdagen.
Mor!
Kære Sugar Mit ægteskab gennem 20 år brød sammen.
Hvis skyld var det? Min? Min kones? Samfundets? Jeg ved det ikke.
Men nu har jeg mødt en kvinde, jeg går godt i spænd med,
og jeg er bange for at sige de der små ord.
Så mit spørgsmål er...
hvornår man kan sige, "Jeg elsker dig."?
Og hvad handler det at "elske" nogen om?
Underskrevet, Johnny.
ET NYT BREV TIL KÆRE SUGAR
- Mor? -Åh, du godeste. Rae, undskyld.
- Du forskrækkede mig. - Hvorfor sover du hernede igen?
- Hvis sweatshirt er det? - Ingens.
Hvad? Hvorfor står du bare der?
Jeg må fortælle dig noget.
Okay.
Det var ikke onkel Lucas' ven...
der afleverede pengene.
Din far afleverede dem.
Kan du ikke række mig en af dem der, Clare-Bjørn?
15:27
Mailboksen er fuld og kan ikke modtage flere beskeder lige nu.
Hvorfor var far her? Spørgsmålstegn.
Hvorfor gav han mig de penge? Spørgsmålstegn.
Hvad fanden har du gjort, Lucas? Fucking spørgsmålstegn.
Okay.
HJEM
Kom nu, kom nu.
Hallo?
Vent, hvem var det? Mor?
- Mor? -Åh, min Gud.
"Først og fremmest var der forståelse.
"Hun følte det, som om en tågedis var forsvundet fra hendes øjne.
"Det gjorde det muligt for hende at se og forstå livets betydningsfuldhed.
"Det uhyre, som består af skønhed og brutalitet."
Glædelig Skt. Patricks dag.
Hvor er lægen? Klokken er næsten 18, og ingen har været her hele dagen.
Jeg så ham lige ved elevatorerne.
Åh, min Gud. Hvor fanden er...
- Hvor er... hvor er bilnøglerne? - Du kører ikke bil.
- Hvor er de? - Hvad foregår der?
Jeg ved det ikke.
Hvem kommer en si med én vindrue i køleskabet?
Én vindrue for pokker? Hvor er de fucking nøgler?
Okay, rolig. Hvad sker der, Clare? Hvad er der galt?
- Clare? - Her.
Okay, okay. Du kører.
Hvad? Jeg har ikke kørekort.
Du vil jo have flere køretimer.
Clare, hvad sker der?
- Godt, skal vi tale sammen? - Nej, vi to skal ingenting sammen.
Du havde ret med Lucas. Jeg skulle ikke have stolet på ham.
- Okay? Kan du lide det? Er du glad? - Jeg er ikke...
Kom så.
Hov, vent. Undskyld. Undskyld. Hej.
Min mor, Frances Pierce, på stue 316...
Hun har brug for mere morfin, og ingen kommer og hjælper.
Din mor får morfin hver tolvte time.
Så giv hende det før. Hun har brug for hjælp.
Men du vil jo ikke hjælpe,
for du ville jo ikke behandle hende.
Jeg sagde, at din mors kræft er uhelbredelig.
Nej, du sagde, hun havde et år tilbage,
og der er gået syv uger.
Den slags er umuligt at forudsige.
- Der er for mange variabler. - Fuck variablerne.
Hun er en meget vigtig person.
Hendes krop lukker ned. Det er en del af processen.
Så hvis der er andre. som skal sige farvel,
så bør de komme.
Og hellere før end siden.
Hvad?
Hun har omkring... to uger.
Det gør mig ondt.
Kom nu.
Kom nu. Tag nu telefonen.
Kom nu, Lucas.
Kom ind, skat.
Det er okay.
Jeg får fat i Lucas. Han er nødt til at være her.
Nej, skat.
Jeg ved, at han elsker mig, og hvis han ikke er her, kan han ikke være her.
Jeg er tilbage om nogle få timer.
Det gør ondt.
Jeg elsker dig.
...elsker...
Jeg kommer snart tilbage.
Skal vi spise middag?
Vi kunne købe kylling og pomfritter.
FAR
Okay. Hvad sagde han så, da han gav dig pengene?
- Hvad? - Min far. Hvad sagde han?
- Det har jeg sagt. - Hvad sagde han helt præcis?
Han ringede bare på døren, og han kaldte mig Frankie og...
så sagde han, at jeg skulle give dig konvolutten.
Kun det? Er du sikker på, der ikke var andet?
- Ja. - Der var ikke andet?
- Nej. - Okay. Hvad var det? Ja eller nej?
- Du stresser mig. - Jeg må vide, hvad han sagde.
Fortæl mig nu bare, hvad han sagde!
- Jeg prøver at køre. - Andet vil jeg ikke vide.
Kom nu, hvad sagde han?
Jeg ved det ikke. Han var gammel, og han virkede lidt racistisk.
- Jeg spurgte, hvorfor Lucas ikke kom. - Hvad sagde han?
"I familier passer man på hinanden," tror jeg.
Drej af.
- Hvad? - Kom så. Drej af nu!
- Hvad? Åh, min fucking... - Nu!
Jeg prøver at tage...
Lucas? Lucas? Hej.
- Mor? - Okay.
- Hvad laver du? - Er der nogen?
Tag den!
- Undskyld! - Mor!
- Undskyld, men hvor har I skovle?
Dem, der er skarpe?
Mor, jeg kører dig ingen steder, før du fortæller mig, hvad vi laver.
- Okay! - Mor!
Åbn døren, Lucas. Kom så!
Jeg ved, at du er derinde. Bliv nu voksen og svar mig!
- Hej. Slap af. Han er ikke fucking her. - Hvor er han?
Jeg ved det ikke. Prøv Whit's. Og sig, at han fucking skylder mig penge.
Når han viser sig, så sig, han skal fucking ringe til mig.
Det gør mig ondt med din mor.
Det må være hårdt.
Kør ind til siden. Her.
Vent, hvorfor går vi ikke ind i huset?
Jeg troede, vi var her for at se onkel Lucas.
Clare?
Hvor har du været?
Se på mig.
To uger.
Hun har to uger tilbage.
Undskyld, at jeg er sådan et fjols.
Du kan sove den af.
Vi tager af sted i morgen tidlig.
Ser hun anderledes ud?
Ja, en smule.
Er hun vred på mig?
Nej.
Jeg kan ikke holde ud at se hende sådan på hospitalet og heller ikke at være hjemme.
Jeg kan bare ikke være her alene.
Hvorfor? Fordi du er bange?
- Nej. - Jo, du er bange.
Du er bange for, at den uhyggelige mand skal komme...
- komme og tage dig. -Åh, gud. Den uhyggelige mand.
- Ham havde jeg glemt. - Ja.
Fucking far...
- Jeg troede, han ville kidnappe os. - Ja, men det gjorde han ikke.
Han ville ikke have os.
Det ville han aldrig.
Hvem vil bryde sig om, hvad der sker med os, når hun er væk?
Vent. Vent, mor. Hvad laver du?
Jeg graver hendes aske op.
Vent, det er 30 år siden. Der er ingenting.
- Hun kan ikke være her med ham. - Med hvem?
Dr. Miller til sygeplejerskerne. Dr. Miller til sygeplejerskerne.
- Jeg læser en, som du ikke læser. - Nej, du... Vent.
Hvad er det foran døren?
Nej!
Mor!
Åh nej!
Du skal ikke fucking røre mig!
Du skal ikke fucking røre mig! Nej!
Jeg tilgiver dig aldrig det her!
Det bliver aldrig okay!
Hvad fanden har du gjort, Lucas?
Hvordan har du det, Clare-Bjørn? Lang tid siden.
- Gå hen til bilen, Rae. - Hvad? Nej.
- Godt at se dig igen. - Du skal ikke tale til hende.
Det er ikke, som du tror.
- Han er anderledes. - Er han? Det er løgn.
- Han har ændret sig. Clare, han er ædru. - Har han fortalt dig det?
Og du troede på ham?
- Sådan en fucking idiot. - Skal vi ikke bare gå op til huset?
- Så kan vi tale sammen. - Hvorfor er du her? Det er ikke dit hjem.
Du er ikke velkommen her.
- Det er. - Hvad?
- Det er... Det er hans. - Hvad? Jeg kan ikke høre dig, Lucas.
Jeg har købt huset. Det er vores. Jeg købte det af Luke.
Hvis du vil komme på besøg, så tag familien med.
Solgte du mors hus til ham, der misbrugte hende?
- Han er vores far. - Misbrugte? Tror du det?
- Jeg ved det, for jeg var der. - Du var et barn.
Du kan ikke huske det.
Du trak mor ud af sengen ved håret. Du brækkede hendes lillefinger.
Du smadrede hendes tallerkener, fordi du ikke kunne lide hendes spaghetti.
Hør, han reddede mors hus. Det var endt på tvangsauktion.
Jeg gav dig pengene fra hendes uddannelsesopsparing.
Det var ikke nok.
Du opfører dig, som om du har gjort mig en tjeneste.
Ved at give mig dette sted.
Han elsker dig ikke, Lucas.
- Det ved du godt, ikke? - Så er det nok.
- Den mand elsker dig ikke. - Det ved du ikke.
Jo, det gør jeg. Tror du, at den mand
- kan elske noget? - Hold nu op.
Er han i stand til
- at elske noget? - Nok er nok.
- Han ved ikke, hvordan man elsker. - Hold nu op!
Mor lærte os at tilgive. At folk kan ændre sig.
- Tror du, hun talte om ham? - Før hun døde,
- sagde hun... - Jeg vil ikke høre om den tid!
- Du var der fucking ikke! - Hold nu op med at bebrejde mig det!
Du er ikke ligefrem en helgen. Og det var mor heller ikke.
Hvad taler du om, Lucas?
Du sætter hende op på en slags piedestal...
- Hvorfor siger du det? - ...som om hun var perfekt.
- Stop så. - Der er ikke kun din udlægning
- af historien. - Ti så fucking stille!
Nu tier I begge stille, okay? Det er forbi. Det er overstået.
Vi får det ikke afgjort i aften. Lad os bare... lade det ligge.
Wauw. Jeg burde have vidst det.
Jeg skulle ikke have givet dig noget.
- Nogensinde. - Fuck dig.
Ja, fuck dig!
- Min ægteskab er forbi på grund af dig. - Hvad?
Jeg var ikke hos mor, da hun døde
- på grund af dig! - Nej!
Du var der ikke på grund af dig selv.
Det var dit fucking valg!
Ingen bad dig om at komme og hente mig. Hverken mig eller mor. Det var dig selv.
Rae, gå hen til bilen
- Nej, mor. - Gå nu bare hen til bilen, Rae!
Det er ikke forbi.
Er det ikke skørt, hvordan 50 år bare flyver af sted?
Jeg kan stadig huske den dag, du blev født, Clare.
Og du har overhovedet ikke ændret dig.
Det er ikke dit hus.
Og hvis du gør ham fortræd, så fucking dræber jeg dig
Kom så.
Skat.
Min skat, kør ind til siden. Godt, kør ind til siden, skat.
Det må du undskylde. Du skulle ikke have hørt noget...
- noget af det her. - Det hele er min skyld.
- Hvad siger du? - Jeg fortalte onkel Lucas om pengene.
Om uddannelsesopsparingen. Undskyld, jeg havde ikke...
Jeg... Vi sendte hinanden beskeder, og så kom det op.
Jeg troede ikke, at det betød noget, men så bad han dig om dem.
Og så... så blev far... Han blev så vred og gik sin vej og...
- Nej, Rae. Det er ikke... - I skændtes altid,
og jeg havde ikke...
- Skal du og far skilles? - Nej.
Jeg mener...
der... Vi har nogle ting at diskutere.
Men hør... Det skal du ikke bekymre dig om.
Intet af det her er din skyld, okay? Din far og jeg elsker dig højt.
Hvad du end mener at have gjort...
har du gjort af kærlighed.
Ikke?
Okay?
Kære Johnny, det sidste ord, min mor sagde til mig, var "elsker."
Hun var så syg og svag og høj på morfin,
at hun ikke havde kræfter til "jeg" og "dig."
Det var lige meget. Det splejsede ord har kræfter nok til at stå alene.
Jeg var ikke sammen med min mor, da hun døde. Det var ingen.
Og selv nu plager det mig.
Jeg vil for altid ikke have været hos mor, da hun døde.
Det har nok intet med dit spørgsmål at gøre, Johnny.
Men det har alt med mit svar at gøre.
Det har alt med alle de svar, jeg har givet som Sugar, at gøre.
Elsker, elsker, elsker. Det ringer i mig som en jernklokke.
Sugar opstod af ordet "elsker."
Det kan være romantisk, platonisk, familiært eller forbigående.
Tilsølet af misbrug, gennemsyret af sorg, fordrejet af bedrag.
Vent.
- Hvorfor gør jeg det her? - Hej...
Okay, hold dem bare tildækkede.
Okay, åbn dem.
Åh, gud.
Kom så. Gå hen og klap dem.
Ja.
Det bedste, du overhovedet kan gøre med dit liv
er at tackle hele lortet ved at elske det.
- Hej. - Hej. Tak, fordi du kom. Jeg...
- Jeg beklager. Jeg skulle ikke... - Nej. Stop.
Du har taget et stort skridt.
Ja. Den ting, du sendte mig,
Sugar-tingen, hjalp.
Kom med ind.
Det var nok godt, at du var...
hos onkel Lucas...
i stedet for hos din mor.
Måske ender vi med at være, hvor vi skal være.
Jeg fucking elsker dig.
Så...
min søde.
Nu skal du høre.
Vær modig. Vær ægte.
Tilgiv dig selv.
Og øv dig i at sige ordet "elsker" til dem, du elsker.
Så når det betyder mest, vil du sige det.
Elsker.
Nu er tiden kommet.
Vi skal alle dø, Johnny.
Så slå på jernklokken, som om middagen er serveret.
Din...
Sugar.
Tekster af: Mads Frese