"Kjære Sugar, det er meningen at jeg skal gifte meg om en måned.
"Forloveden min er fantastisk, men jeg vil ikke gjennomføre det."
"Kjære Sugar, min kone og jeg kjøpte nylig vårt første hus,
"og jeg burde vært lykkelig,
"men etter at hun går på jobb, sitter jeg bare der og gråter."
"Kjære Sugar, jeg har vært en god kone i 25 år.
"Men i 25 av de årene har jeg ønsket å dra.
-"Hva gjør jeg?" -"Når kan man dra?"
"Synes du jeg burde bli?"
Hva leser du?
Ikke noe.
- Hva med fem stjerner denne gangen? - Hva om du drar til helvete?
Kjære Sugar...
Jeg er en kvinne med problemer. Har vært gift to ganger.
Jeg er uærlig, impulsiv...
ulykkelig...
sjalu...
og ensom.
Og jeg har ingen rett til å gi råd... til noen.
Dere?
- Pokker. Oi. -Å, hei.
- Hei, Rae. - Hei.
Her.
Det er fra onkel Lucas. Han betalte deg tilbake.
BANKREMISSE BELØP 15 000
Så nå kan dere slutte å krangle.
Kanskje dere allerede har gjort det.
Jeg får ikke mer ut av ham, men noe er galt.
Hvordan kunne Lucas overlate til en venn å levere 15 000?
Har du sett Hayes-brevet mitt? Jeg oppbevarer det i boken.
- Nå finner jeg ikke boken. - Nei.
- Jeg trenger det til samlingen. - Og plutselig er Rae så forsiktig?
Vent. Jeg fant det, bra.
Jeg vil vite hvem som var her i går, vil ikke du?
Danny, Lucas betalte oss tilbake. Rae roper ikke til meg.
Vi hadde sex for første gang på flere måneder. Alt er bra.
Hva var greia med Uber-sjåføren i går kveld?
Det er Amy.
Da ser jeg deg i morgen kveld.
Så du drar nå? Midt i alt dette?
Midt i hva?
Danny, vi er ikke midt i noe.
Du, alt er bra.
Ok? Det er bra.
- Mamma, skynd deg. - Beklager. Hei.
Hva ser du etter? Hayes-brevet?
- Hei. - Hei.
Ok. Jeg følte meg tøysete og kjøpte hasj-lollipops.
Å, nei. Hva er i veien?
Ingenting. Alt. Jeg vet ikke.
- La oss bare dra. - Ok.
Jeg vil ikke se en blå bok igjen i hele mitt liv.
- I hvert fall ikke før neste kvartal. - Skal vi bare feire?
- Ja. - Vi kan kjøre til Mexico.
- Det er ganske langt. - Kom igjen, det er påskeferie.
Blir du fornøyd med iskrem langs Route 4?
Hva med dette: Vi sparer,
og så drar vi til et fint sted i påskeferien i avgangsåret.
Ja.
Ok. Vi har... to år å spare på.
Hvor skal vi dra?
Machu Picchu skal visstnok være utrolig. Inkastien.
Jeg så for meg mindre turgåing, flere margaritaer.
- Hei, hva gjør du? - Dokumenterer.
Greit. Jeg heter Jess.
Du er en forferdelig sjåfør, Jess.
- Jeg... kjørte ikke. - Riktig.
- Du bare satt der, helt stille. - Vel, hadde stoppet.
- Hvem skal betale for dette? - Du kjørte.
Vennen min, det var vår skyld.
Nei. Mamma, vi må begge jobbe dobbelt for å betale dette.
VI kommer oss aldri til Mexico.
Vet dere hva? Faren min kjenner en fyr, en mekaniker.
Vil du gi meg nummeret ditt? Jeg kan sjekke om han kan...
Jeg vet ikke, kontakte deg eller noe.
Hvorfor ikke? Det er verdt et forsøk.
Jepp.
Med mindre dette er et triks for å få tak i nummeret mitt?
Nei. Det er til mekanikeren. Jeg skaffer deg en mekaniker.
- Kult. - Jepp.
Denne forfattersamlingen er den beste bursdagsgaven
noen har gitt meg noen gang.
Du har jo bare to triste dager igjen av førtiårene dine.
-Å herregud. - Så sats alt eller ingenting.
- Det er det man sier. -Å herregud.
"Den legendariske britiske forfatteren Hayes MacKeown..."
KURSKATALOG HISTORIEN INNI
"leder denne gjennomtrengende workshopen..."
-Å, Gud -"...med en mester som arbeider
-"på høyden av sine ferdigheter." -"Høyden av sine ferdigheter"?
Du verden. Som om de ville sagt det om en kvinne.
Du, jeg har noen nyheter.
Hva?
Jeg hørte fra agentene mine, endelig.
Å, Amy. Så leit.
- Og Random House gir et tilbud... - Hva i all verden.
- ...som... - Herregud.
- Vent. Å herregud! - Ikke sant?
-Å herregud! - Det er ikke så mye penger,
- men det er... - Samme det...
Pengene er ikke det viktige.
- Det er bare... - Jepp.
For nysgjerrighetens skyld, hvor mye...
Jeg tror de sa 85 000.
-Åttifem tusen dollar? - Ja, men...
Herre jemini. Amy!
- Jeg vet. Og gjett hva? - Hva?
Det er litt interesse for filmrettigheter.
- Wow! - Jeg vet. Hva?
Wow! Herlighet! Jeg er...
Herregud. For et sted.
Ikke så veldig fattigslig.
Godt man kan betale etter evne.
Amy?
- Amy! Jeg hørte nettopp nyhetene! - Herregud.
- Beklager, jeg har ikke engang... - Er det sant!
- Jeg vet, det er galskap. - Du er søren meg en gudinne.
Jeg bare skriver oss inn, du vet, sjekker oss inn.
Jeg er så glad på dine vegne!
- Hei. - Hei.
Jeg skal bare sjekke inn Clare Pierce og Amy Adler.
Ja. Dere er i Den tomme stolen og skal skrive om oppgivelse.
Jippi!
Å nei, vi er med i Hayes MacKeown og "Historien inni"?
- Du er definitivt oppgivelse. - Nei, vi er her faktisk på grunn av Hayes.
Men dere er faktisk i Den tomme stolen.
- Ja, Tom stol, det er oss. - Nei, det...
- Jo. - Som jeg sa.
- Jeg skal hente velkomstpakkene deres. - Takk.
- Kan jeg få se på dette? - Hvorfor...
Ok, noe skjedde,
nemlig at workshopen med Hayes ble utsolgt på to sekunder.
Så det var et smutthull.
Vi tar workshopen om oppgivelse,
vi sier vi hater den, og bytter.
Vi skal gi opp workshopen om oppgivelse?
Ja.
Clare, hva vil du ha? Sancerre eller Rhône?
Rød... er fint.
Hørte du det, Joan? Enda en klimaaktivist.
Jeg håper du liker biff bourguignon, Clare.
Det er godt.
Jeg liker maleriene deres.
Da vi gikk på universitetet, bestemte vi oss for å kjøpe ett kunstverk
- hvert år. - Kunst var løst definert.
Clares mamma er litt av en kunstner.
- Nei, ikke som dette. - Kom igjen,
nesten alle tingene til Clare er håndlaget av henne.
- Hun bygget jo nesten huset deres. - Er hun arkitekt?
Nei, hun er servitør.
Jeg var servitør som student.
Det er noe alle bør gjøre en gang i livet, synes du ikke?
Hun er også student.
Sammen med meg.
- Tuller du? - Bra for henne.
- Det er aldri for sent. - Jeg ville være Ruth Ginsburg.
Jess, hva om jeg begynner på jusstudiet ditt neste år? Overlever du?
Faktisk tenkte jeg, eller vi tenkte
at jeg kanskje skal utsette et år for å reise utenlands.
- Unnskyld? - Clare søker på et semester i Dublin,
så vi tenkte det kunne være gøy om vi begge ble litt lenger, ikke sant?
Jeg skal bare låne...
- toalettet. -Å, toalettet? Bare gå ut til...
Velkommen, forfattere.
Ta en titt på denne stolen.
Wow. De tok det med tom stol veldig bokstavelig.
Hva får det deg til å føle?
Hvilke minner henter det opp i deg?
I denne skriveworkshopen skal vi utforske oppgivelse
relatert til oss selv og våre karakterer.
Vi gjør det på en trygg måte, i en sirkel av tillit.
Vi blir her bare et minutt.
- Overgivelse... - Så kan vi stikke til Hayes,
- ok? - Nei, vi kan ikke.
Men han er også hos Random House,
- så jeg vil spørre ham om en redaktør. - ...kanskje du ikke...
Damer?
- Alle sammen? - Beklager.
Kanskje vi ikke ble holdt...
Vi kan ikke bare dra.
Vi må bli en stund. Noe annet er frekt.
Kanskje du ikke ble invitert i den bursdagen fordi...
alle visste at du alltid hadde en t-skjorte over badedrakten.
- Faen heller. Vi går. - Nei.
- Liker du lange sokker? - Klar? Ok, vi går.
- Slutt. Jeg går ikke. - Kom igjen. Reis deg.
- Amy! - Ja.
Unnskyld.
Vi begynner med å lukke øynene
og tenke på et øyeblikk da vi følelsesmessig oppga oss selv.
AV Å VÆRE INGENTING HAYES MACKEOWN
Jeg burde visst det.
Jeg elsker dette rommet. Alle bøkene, det...
Du burde ta den. Hayes MacKeown. Mamma leser alt han skriver.
Og denne stigen. Jeg har bare sett det på film.
Jeg visste ikke at vanlige folk hadde bokhyller med stige.
- Synes du foreldrene mine er vanlige? - Ja.
Og de synes du bare er sammen med en simpel...
Hva?
- Hvorfor tok jeg på denne kjolen? - Slutt. Du er perfekt. Du...
Når synes du vi burde fortelle det?
- Fortelle dem hva? - At vi er forlovet.
Hva?
VI burde gifte oss.
Nei. Vi har bare vært sammen...
Bare vært sammen i tre...
- Jeg bryr meg ikke. - ...måneder...
Samme det. Jeg vil at vi...
Jeg vil at vi skal leve hele livet sammen.
Og en dag skal vi...
Vi får vårt eget hus som er fullt av...
kunst... og masse bøker...
- og så mange stiger du vil ha. - Bøker.
Mener du det?
- Hvis du sier ja, så ja. - Ja.
Det fikk så dårlig kritikk!
Greit...
HISTORIEN INNI
Du vil reversere det fra livet, om du skjønner?
Men det åpner for spørsmålet, og dette er...
Dette blir antagelig tema i den neste,
hvis jeg lager en til, for hvorfor skulle jeg?
Men når det er sagt...
Unnskyld meg.
- Hei. - Hei.
Beklager, jeg skal bare snike meg...
Nei, det kan du ikke. Det er fullt.
Ingen får vite det om jeg går inn.
Jeg prøvde workshopen, men...
det passer ikke så godt til meg. Så jeg tror jeg bare kan skli inn der.
Jeg kan ikke la deg bli med,
men jeg få deg inn i Raringer, galninger og tullinger,
å skrive om psykisk sykdom med Janbern Jablonski.
Jeg tror ikke det er greit å si de ordene.
- Det er navnet på workshopen. - Clare.
- Vent litt. - Amy?
Jeg driver med noe bokgreier.
Agenten min vil gi ut boken...
Hvorfor bare gikk du fra meg?
Er du seriøs?
- Ja. - Jeg gikk ikke fra deg, Clare. Du ble.
Hei. Ja, jeg er her. Jeg rakk det.
Jeg vet ikke, jeg har aldri vært i London.
- Dette er utrolig. - Ja. Ikke forvent deg et hjemmebibliotek.
- Hei! - Hei, mamma.
- Hallo. - Vi møtes igjen!
Jess trodde ikke på meg når jeg sa "i ødemarka".
- Hei, vennen. - Har savnet deg.
Hvordan var kjøreturen?
- Jeg håper ingen kjørte på deg bakfra... - Nei.
...denne gangen.
Er...
- Er dette... - Ja.
Ja. Vi ville at det skulle være en overraskelse.
Forlovelsesringen er etter Jess' bestemor.
Jeg er overrasket.
Det er Danny, du vet hva du skal gjøre.
Hei, kjære. Jeg bare ringer på grunn av
hvordan det var når jeg dro, og jeg bare...
Dette stedet er helt fryktelig og menneskene er så rare,
og alle er veganere, det er ingen bar,
og jeg ville bare...
Uansett, jeg ser deg i morgen kveld,
og jeg... Ålreit, ha det.
Å, Gud.
- Går det bra? - Ja, varmere enn jeg...
- Jeg vet, du blir vant til det. - Ja.
Jeg heter Clare...
P... Pierce.
- Ja vel? - Du husker nok ikke navnet mitt.
Hvis jeg gjorde noe upassende, var det utvilsomt min feil.
Jeg var en idiot full av whisky
- som truet med... Hva? - Herregud, nei. Jeg...
- Ja, nei. -Ålreit, det er en lettelse.
Faktisk så sendte jeg deg et brev...
- en gang, med en fortelling. - Ja vel?
Som jeg hadde skrevet. Den heter "Huset med den blå kanoen".
- Riktig. - Det var lenge siden.
Det er omtrent 18 år siden jeg skrev det, på baksiden av en meny.
Jeg var servitør. Har mye kruseduller på seg.
- Bra. - Menyen inneholdt mye forskjellig,
som "surf, surf og surf".
- Ok. - Det var en veldig gøyal kokk.
- Skjønner. - Uansett, poenget er
at jeg skrev til deg om fortellingen min, og så svarte du.
Hva sa jeg?
"Kjære Clare, tusen takk for at du delte den vakre fortellingen din.
"Jeg var fordypet i skrivingen, men bare måtte ta en pause
"for å fortelle at du bør fortsette det bra arbeidet.
"Det er noe spesielt der. Vennlig hilsen HM."
- Eller noe sånt. Husker ikke. - Så fint.
Uansett...
Du ba meg møte deg, men... ba meg om å fortsette.
- Bra. - ...så jeg gjorde det.
- Ok, bra. - Ja. Men så...
Jeg gjorde ikke det.
Jeg tenkte at hvis jeg liksom møtte deg...
virkelig møtte deg, at det ville...
at det ville riste noe løs noe i meg, løsne noe som
forhindret meg fra...
Husker du hva du så i meg?
Jeg leste ikke fortellingen.
Jeg skrev ikke til deg, heller.
Du gjorde det. Jeg har det der oppe.
- Nei. - Det gjorde du.
Det var ikke meg. Det var Morag.
Er Morag en person?
Morag, ja. Hun var min første kone.
Hun pleide å svare på fanbrevene mine. Og hun var en poet.
Hun ville definitivt brukt
ordet "fordypet". Hun hadde en dragning
mot det dramatiske, hvilket er uheldig.
Men hun var god til å vurdere andres arbeid.
Og hun var glad i fisk, skalldyr.
Så "surf, surf og surf" ville vært i hennes gate.
Vel. Greit.
- Jess, vær så snill og sett deg. - Nei da, det går bra.
Men jeg må låne uthuset.
Men etter det går jeg på oppvasken, så bare bli der.
- Han er virkelig en snill fyr, mamma. - Han virker fantastisk.
Og det er tydelig at han forguder deg. Men dere er så unge begge to.
Jeg vil bare ikke at du skal gjøre samme feil som meg.
Ok.
Men Jess er ikke pappa, og jeg er ikke deg.
Jeg vil ikke leve som dette for alltid.
Det er en hel verden der ute med kunst og...
kultur og... rom fulle av bøker, og jeg vil ha det.
Du burde få alt du ønsker deg.
Jeg vil ha mer enn dette.
Hallo.
Det er en samling rundt bålet eller noe sånt i kveld, hvis du vil
- Hva gjør du? - Jeg tror jeg stikker ut.
Beklager hvis dette...
føles vanskelig for deg.
Hvem sa noe om at noe var vanskelig?
Kan du ikke late som at du er glad på mine vegne?
- Hva? Amy, jeg er glad på dine vegne. - Ok. Er du glad?
- Jeg er det. - Du fikk en bokavtale for 20 år siden,
og jeg har jobbet ræva av meg for å henge med siden da.
- Seksten år siden. Så fikk jeg Rae. - Ok. Så...
Du fikk det du valgte,
men likevel er du ikke så glad på mine vegne når jeg får
- det som jeg velger? - Det er urettferdig.
Er det? Jeg har vært ved din side,
last og brast i små og store øyeblikk i hele livet ditt.
Jeg har vært der for deg i bryllupet med Danny, barnebursdager,
snørrete neser, misfargede skjorter.
Dine gleder var mine gleder. Dine nedturer var mine nedturer.
Og du kan ikke være glad på mine vegne?
For jeg var glad på dine vegne når du fikk alt du ønsket deg,
som jeg ikke fikk.
Det er annerledes. Du ønsket deg ikke det samme.
Hvordan vet du hva jeg ønsker meg? Det er som om du bare...
Beklager, men du oppfører deg som om du er den eneste
i hele verden som ikke fikk det hjertet ønsket seg.
Du skrev ikke en bok. Du skrev ikke boken.
Du ble ikke forfatteren
som du så for deg at du skulle bli,
og det er ikke min feil.
Og det er ikke Danny sin feil. Og definitivt ikke Rae sin feil.
Unnskyld. Det var...
Clare.
Jeg kan ta opp denne etter bryllupet,
så blir det en nydelig sommerkjole.
Takk, mamma.
Hva er det, vennen?
For stram?
Tror du jeg gjør en feil?
Dette er ikke et løpsk tog. Og hvis du ikke vil gjennomføre dette...
kan du gå av når som helst.
Nei. Jeg elsker ham, og alle er her.
Det er ikke derfor man gifter seg.
Unnskyld for at jeg tenkte dette ikke var bra nok.
Det går fint.
Hei.
Jeg visste ikke at du ville ha barn.
Jeg sa...
at jeg ikke skulle ha barn.
Amy.
Jeg er bare veldig lei av at folk
ser på meg som en urealisert kvinne fordi jeg
ikke er mor.
Og noen ganger...
tenker jeg at de har rett.
Amy...
du er en fantastisk kvinne.
Du er uredd. Du er vakker. Du er morsom.
En gang jobbet du dobbel vakt med en plomme i vaginaen.
- Hvem andre kan si det? - Herregud. Ingen, håper jeg.
Du er den beste vennen noen kan ha.
Og du er en kommende
bestselgende romanforfatter.
Det vet jeg.
Takk.
- Kan jeg få plass her? - Ja.
- Hayes skrev ikke det brevet til meg. - Hva snakker du om?
Det viser seg at det var hans kone, en av hans koner.
- Herregud. - Ved navn Morag.
- Morag? - Morag.
Det var hun som besvarte all fanposten.
Kvalmt.
Jeg skal si deg noe.
Jeg vedder på at Hayes MacKeown ville...
drept for å bli 50 år nå. Ha hele livet foran seg.
Vær så god.
- Hei. Det er meg igjen. - Blå kano, ikke sant?
Jeg skal be deg underskrive brevet mitt.
Er dette Morag-boten min?
- Kanskje. - Se på det.
Ser du håndskriften?
Går ut av siden. Se på det.
Jeg vet.
- Hva skjedde med henne? - Hun dro.
- Skjønner. - Alle dro.
Nei. "Kjære Sugar". Det er en slags rådspalte på nettet,
men hun skriver slike rå, herlige essays som treffer deg innvendig.
- Jeg driver ikke med selvhjelp. - Det er ikke det. Det er...
Hun har vært gjennom det.
- og hun er ekte om det. - Ok.
- Hun ville... - Hei!
Ok, du har overbevist meg.
Vet du hva?
Kan du ikke beholde det?
- Jeg? - Ja.
- Sikker? - Det går bra.
Det er hyggelig av deg.
Men jeg vil gjerne ha denne. Kan du signere, vær så snill.
Ålreit.
Skal jeg gjøre det personlig?
Bruke ordet "fordypet"?
Sugar. Du kan skrive det til...
Sugar.
Ålreit.
AV Å VÆRE INGENTING Kjære Sugar
Kjære damer...
Jeg skriver til alle dere der ute som er fordypet
i forsøket på å besvare disse umulige spørsmålene.
Når burde jeg dra?
Når forlater jeg?
Hvordan blir jeg værende?
Rett før tredje år på universitetet giftet jeg meg med en snill mann
som jeg både elsket, og ikke burde giftet meg med.
Fordi dagen jeg giftet meg med ham,
var det en liten, tydelig stemme i meg som sa, "Dra."
Som sa... "Dra...
"selv om du elsker ham. Dra.
"Selv om han er snill og trofast og behandler deg bra. Dra.
"Selv om det ikke er noe sted å dra til.
"Dra.
"Selv om du ikke helt vet hvorfor du ikke kan bli."
Og når jeg hadde hørt den stemmen, kunne jeg ikke la være å høre den.
Så i stedet prøvde jeg å ikke lytte.
Men damer, dere må lytte.
Det finnes så mange grunner til at vi bør bli.
Men det finnes egentlig bare én grunn til å dra.
Skal vi shoppe på veien hjem?
Ja.
Dra.
Fordi du vil det.
Dra. Fordi å ville dra er grunn nok.
Vennlig hilsen...
Sugar.
- Hei. - Hei. Så bra du er våken.
Ja. Hvordan var det?
Tja, det var forferdelig, og så var det...
faktisk fint.
Danny...
Unnskyld.
For hva?
Jeg har...
Jeg har prøvd å...
komme meg ut av dette hullet...
og jeg har lagt skylden på deg og...
Rae, for å være ærlig.
Ingen av dere har holdt meg nede, og det...
- Clare, kjære. - Nei.
Du hadde rett. Jeg sviktet tilliten din.
Og det har ikke å gjøre med Lucas eller pengene.
Det handler om livet vårt sammen.
Jeg...
Jeg forsvant.
Jeg meldte meg ut følelsesmessig på så mange nivåer, og...
jeg har ikke følt meg levende.
- Skjønner du? - Ja.
Så, jeg har jobbet med noe. Noe jeg ikke har fortalt deg om.
Jeg tror det er veldig bra, og jeg tror folk synes det er bra.
Og jeg skal gjøre det. Jeg skal jobbe med det på fulltid.
Så ikke bli sint, men jeg vil si opp jobben min. Ok?
Og jeg vet jeg bare tok det på meg,
- men jeg tror det må til. - Ja.
Og jeg brukte 200 dollar på shopping. Det er alt.
- Ok. - Ok?
Takk, Danny.
Hva? Vi skal finne ut av dette.
- Hei... - Du og jeg og Rae.
- Gi meg et... - Ok.
- Min tur. - Ok.
Jeg er... veldig glad på dine vegne.
Virkelig. Men jeg vil ikke gjøre dette lenger.
- Gjøre hva? - Dette. Oss.
- Vil du ikke gjøre oss? - Jeg vil dra.
Hva snakker du om?
Og jeg vil dra fordi jeg vil det. Og...
Det å ville dra, det holder.
Tekst: Nina Therese Aasen