- Ne, nemůžeš mě donutit tam jít! - Obleč se.
- Ne! - Hned!
- Ne! - Obleč si to!
Proboha, chováš jako pitomá...
KRÁSNÉ MALIČKOSTI
Frankie?
Rae! Bože... Bože... Sakra.
Není na křik příliš brzo ráno?
Potřebujeme uspávací pistoli. Takovou tu na velká zvířata.
Rae, Přísahám Bohu, že...
Mohl bys naší dceři říct, že půjde do školy?
- Půjdeš do školy. - Nepůjdu tam,
protože mi školu znechutila. Nesnáším to tam,
všichni jsou hnusní a všechno je to tvoje vina.
Proč je všechno v téhle rodině moje vina?
- Protože všechno pokazíš! - Takhle se mnou nemluv!
- Ty se mnou takhle nemluv! - Dobře, dost! Dobře?
Rae, do školy půjdeš, jdi se obléct.
- Díky. - Fajn.
Fajn! Dobře. Tak přestoupím. Do Douglassu.
- Ne, nepřestoupíš. Douglass je na nic. - Hele, já chodil na Douglass.
Jo, ty jsi řekl, že je na nic.
Páni. Bílý feminismus znova útočí. Promiň, ale co je tak špatného
na převážně černošské veřejné střední škole, mami?
Vybrali jsme pro tebe Svatou Annu, protože jsme chtěli, abys šla na vysokou...
Vysoká mě nezajímá! Na vysokou stejně nepůjdu!
- Rae. - Počkej.
- Co mi to tu říkáš? - Nikdo mě neposlouchá.
Ano, poslouchám tě, proto jsem teď řekla: „Co mi to říkáš?“
Jestli mě nenecháš přestoupit, tak do školy přestanu chodit!
Dobře, to stačí. Nepřestaneš chodit do školy.
Jdeš pozdě. Jdi se obléct.
Konec řečí.
Hej.
- Nesahej na mě! - Hej!
Poslouchej mě.
Ty střední školu dokončíš a pak půjdeš na vysokou,
protože to prostě uděláš.
Dobře?
A co táta, on vysokou nedodělal.
A lituje toho.
Co? Vždyť ty taky ne.
Cože?
- Tebe vyhodili z vysoké? - Ne.
Vezmi si svůj pitomý batoh a jdi se obléct, hned.
- Běž! - Ach, Bože.
Promiň.
- Hej. - Díky. Ježíši.
Dobře.
Co je zas tohle?
Snad si nemyslíš, že jdeš pryč... Vrať se sakra sem, Rae!
Co to sakra je?
Hrnek s nosem. Udělala jsem ho keramice.
Proč jsi ho dělala?
Protože... Já ti ho chtěla dát ke Dni matek.
Je to tak smutné. Co máš jakože říct?
- „Promiň, že je tvá máma mrtvá?“ - Jo.
Jak je?
Co je?
Připadáš mi povědomá.
Nevyspali jsme se spolu na koncertu Grateful Dead?
Radši bych umřela, než šla na Grateful Dead.
Dobře, všichni. Vítejte na hodinách světové literatury pro pokročilé.
Vím, že poslední čtvrtletí může být trochu otravné,
ale v příštích devíti týdnech si užijeme
spoustu zábavy s literaturou.
Budeme číst Nos od Gogola, Podzim patriarchy od Márqueze,
a několik povídek od Guy de Maupassanta.
Takže? Dělala jsi o jarních prázdninách něco zajímavého.
Vyšplhala jsem na Machu Picchu.
Páni.
Co se stalo?
Už se tam nevrátím. Se školou jsem skončila.
Lidi jsou škaredí a hnusní a škaredí.
To lidé umí. To je pravda.
Ale vždyť školu miluješ.
A jak se bez ní chceš stát příští Eudorou Weltyovou?
Dobře, možná budu jen servírkou jako ty.
Myslím, že nemáš dost trpělivosti, abys zvládla nával během oběda.
Hej.
Nemůžeš dovolit, aby ti ty špatné věci, co se ti přihodí,
zabránily dosáhnout toho, co chceš.
A jestli to dopustíš...
tak je to jen tvoje chyba.
ZÁKAZ JÍDLA A PITÍ
Pardon. P... pardon.
- Hej. - Co...
- Hej. Zapomněla sis tohle. - Co?
Dobře, díky.
Nechceš někam zajít, nebo něco?
Chodili jsme spolu na střední, Eriku, terorizoval jsi mě. Takže ne.
Tady nemůžeš hulit. Chci říct, tohle je náš domov.
- Promiň... - Co se děje?
Tvůj brácha.
Říká, že se nevrátí do školy. A...
on... říká, že už se nevrátí domů.
Dobře. Tohle tu dělat nesmíš.
Co myslíš tím, že se nevrátíš do školy?
- Tvůj manžel z protidrogovýho to říkal? - Proboha.
Nemusíš se do školy vrátit hned zítra.
Ale musíš se tam vrátit.
Pohřbili jsme mámu jen před třemi dny,
tak mi promiň, že je mi teď střední škola volná.
Stejně jsem tam nechodil už měsíc.
Máma by chtěla, abys ji dokončil.
Chtěla by to pro nás oba.
No, ale máma tu už sakra není.
Mami!
- Mami, mami! - Co je? Co se děje? Co se děje?
- Ne. - Ano. Jo.
Ano. Ano!
Lucasi, tvoji sestru přijali!
Mami, nemusíš to dělat. Nejsme už malé děti.
Jsi první člověk v rodině, který půjde na vysokou.
Samozřejmě, že si to zaslouží luxusní večeři.
Vaše drinky, mademoiselle, monsieur.
Mami, jak tohle zaplatíme, když si nemůžeme dovolit ani opravdový sirup.
- K tomu jsou půjčky, troubo. - A granty
a stipendia. A ty určitě nějaké získáš.
Chci si znova poslechnout ten dopis.
„Drahá Clare, gratuluji. Mám tu čest vám sdělit tu zprávu.
Blá, blá, předpokládáme, že vás přijmeme.“
Viděl jsi tu věc dole?
„Rodiče studentů se můžou zapsat na přednášky bez dalších poplatků.
- Počkej, co? - Zadarmo?
Vždycky jsem chtěla chodit na vysokou.
Dobře, ale se mnou chodit nebudeš.
Ne. Ne.
- Ne. - Ne.
Ne.
Dobře.
- Pamatuješ si pravidla? - Neznáme se.
- Ano. A když mě uvidíš... - Budu tě ignorovat.
Kromě toho když tě oslovím jako první,
pak se mnou můžeš mluvit.
Ale když ne, tvůj pohled bude... Přestaň se na mě dívat,
- přestaň na mě civět. - Dobře. Jo.
- Tvůj pohled na mě neulpí. - Ano, Vaše Výsosti.
- Neznáme se. Dobře? - Neznáme. Dohodnuto.
- Vážně. - Jo.
Právě teď, teď můžeš být moje máma.
Já...
- Miluju tě, mami. - Miluju tě.
Promiňte?
Mami?
- Ježíši! Sakra! - Piercová.
Neviděl jsi ženu jakoby ve věku mámy?
Ženu ve věku mámy? Ne.
Hej, takže „terorizoval.“
Jo. To je trochu přehnané, nemyslíš?
- Co? - Řekla jsi, že jsem tě terorizoval.
Jo. Jo, Ericu. Terorizoval. Dělal jsi mi ze života peklo.
Jo. Já byl...
Ne, že bych...
věděla, co peklo je.
- Musím napsat esej. - Hej... vykašli se na esej.
Polib mi prdel.
To je to, co bys chtěla?
Tvrději.
Budu potřebovat celou láhev.
Jsi si jistá? Budeš ji nejdřív muset vypáčit nezletilých rukou tvého bratra.
- Četl jsi tu povídku s názvem Nos? - Ne.
- Je... je to o chlápkovi... - Ukaž.
...jemuž zmizí nos z obličeje.
Já jen... Jak mám napsat o takové kravině pět stránek?
No tak, nedokončila jsi minulý týden 20stránkovou esej
o vznešené podvratnosti nebo tak?
- Je to jen... Je to odlišné, tak... - Ne.
Ještě měsíc...
a budeš volná.
Absolventka vysoké školy.
Jo.
S červeným diplomem.
Co tohle?
Líbí se ti to?
- Přestaň. - Promiň.
- Já jen... Promiň. - Ne. Jen...
MONTANA BYLA OZNAČENA VE VAŠEM PŘÍSPĚVKU
ČAU @RAE KINCADEOVÁ, ŘEKNI SVÉ MÁMĚ,
ŽE OPRAVDOVÁ TROJKA VYPADÁ TAKHLE
ZPRÁVY
STRÝČEK LUCAS
haha, ty jsi takový trapák
jak to jde
je zpátky, ale je ve sklepě
Blbej den. rozvesel mě.
Drž se doslova
Dobře. Tak jak chápeme to,
co se Gogol snaží svou povídkou říct?
A literární kritice se o tom přou už celé století.
Asi proto, že je to blbost.
Co jste říkala?
Páni.
Nic.
Ne. Ne, řekla jste, že to je blbost.
Proč?
Jednoho dne chlapovi zmizí nos z obličeje a jde ven,
zuří a my máme čekat, že... věřit, že tahle věc,
která je nemožná, že to má něco znamenat?
Dobře, někteří by řekli, že je to alegorie pro mužskou impotenci
nebo božské neposkvrněné početí. Ale možná nás to jen vybízí k tomu,
abychom uvažovali, jaké by to bylo, kdyby se nemožné stalo možným.
Jen mě mrzí, že jsme se neposunuli za literaturu misogynních mužských autorů,
kteří neumí napsat nic jiného než alegorie na svoje nefunkční penisy.
Jako tohle... celý tento semestr, jsme četli jen
jednu ženskou autorku.
No, neměla jste problém napsat
opravdu nádhernou esej o Márquezovi.
Márquez je jiný než Gogol.
A těším jak rozdíly mezi
Márquezem a Gogolem vyložíte ve vaší eseji,
jejíž napsání je potřeba, abyste dostudovala, takže...
To je konec hodiny. Díky všem.
Clare. Jestli potřebujete čas navíc,
chápeme, že je to pro vás složité...
Nepotřebuji.
Takhle trávíš svůj život?
Kvůli tobě nevím, co Monica řekla.
Byla týden v kómatu, ale oni si myslí,
že tu rakovinu prsu porazí.
To jí přeju.
...a zvracet, probudit se a zjistit, že vám vypadaly vlasy...
Dost pitomé vyprávění o hrdinném boji s rakovinou. Jakože...
máma zemřela, protože neměla dost vůle přežít?
- Mám ten pořad rád. - Jen uřízli další kousek mého těla...
Prostě pokračují v celém tom procesu...
Přemýšlíš někdy proč ze všech lidí, co na světě jsou,
musela umřít máma, zatímco všichni ostatní mohou žít dál?
Jo.
Nutí mě to všechny nenávidět.
A všechno.
Chceš se opít?
Na zdraví.
- Sakra! - Můžeme si dát ještě?
- Jsi v pohodě? - Jo, jo.
Je to můj brácha, kdo myslíš, že je starší?
Myslím, že ona vypadá starší, ale já vypadám dospěleji.
Co to vůbec znamená?
- Ahoj. - Chtěla bys si zatančit.
- Clare, no tak. - Co je sakra!
- Musíme jít. - Co to sakra děláš!
Co?
No tak.
- Sakra. - Co to sakra bylo!
Clare, ty jsi vdaná
a teď je z tebe najednou lesba, nebo něco?
Nejsem ničím, Lucasi. Jsem čím chci být, sakra.
- Ví to Jess? - Dobře. Jsem špatný člověk, dobře?
Podvedla jsem Jesse.
Byla to holka.
Jess se o tom ani nemusí dozvědět.
- Nemluvím o ní. - Cože?
Pamatuješ si Joela?
Z pohřebního ústavu?
Jo, on a já...
- před máminým pohřbem. - On a ty co?
Spali jsme spolu. A pak před pár týdny, udělala jsem to zas,
s klukem, který mě na střední šikanoval.
Je teď fanda Grateful Dead.
- Zatraceně. - Jo.
Eric... Eric Olson. Pamatuješ si ho?
Dělali jsme to v jeho Fordu Bronco.
Ježíši Kriste. Kdo jsi?
Jsi jako Carly ze seriálu Všeobecná nemocnice. Taky spí s každým.
Bez ní nedokážu být dobrá.
- Já vás pak doženu. - Dobře.
- Ahoj. - Ahoj.
- Pojď sem. - Pane Bože!
- Přinesla jsem ti kafe. - Jo.
- Tím to nevyžehlíš. - Jsi v pořádku?
- Zkoušky zvládneš. - Dobře.
- Ty jsi tu spala? - Ranní test, je to daleká cesta.
- Páni. Dobře. - Běž. Musím se učit.
- Dobře, hodně štěstí. - Dobře.
- Miluju tě. - Já tebe taky.
- Čau. - Čau.
- Už to znova nedělej. - Ahoj.
SVĚTOVÁ LITERATURA ZÁVĚREČNÝ ÚKOL
NOS OD NIKOLAJE GOGOLA OD CLARE PIERCEOVÉ
Clare.
Ahoj. Promiň, jen...
Co? Kde jsi byla?
Poslyš, já...
- V knihovně. - Jasně.
Kruci. Snažila jsem se dokončit tu esej.
- Jo. - Víš, tu, která mi chybí k dostudování
a já prostě nejsem schopná začít.
Jsi opilá?
- Co? - Snažila ses ji napsat opilá?
Všichni spisovatelé pijí. Říká se tomu...
mazání.
Jen pokračuji ve velké literární tradici.
Lucas byl opilý taky. Přišel domů před pár hodinami,
pozvracel celou koupelnu.
Fuj. Promiň.
Ne, on chodí na střední školu, Clare.
Je to ještě dítě.
- Někdo se o něj musí postarat. - Jo, potřebuje svoji mámu.
Oba mámu potřebujeme.
Mami?
Mami!
Ahoj zlato.
Víš, co máš udělat.
Mami, ne.
Bude to tak rychlé.
Co znamená vyléčit se?
Překonat to?
Jít dál?
Co znamená, když se to nejhorší, co se může stát, opravdu stane...
a zastaví vás to ve vaší cestě?
Má matka zemřela v pondělí o jarních prázdninách našeho posledního ročníku.
Mého i jejího.
Po jejím pohřbu jsem se vrátila hned do školy, protože mě o to prosila.
Abych si dokázala, že její život byl důležitý, začala jsem sabotovat
život, který jsem začala budovat.
Život, který má matka chtěla, abych měla.
Nezískala jsem titul,
protože jsem nezvládla napsat pětistránkovou esej
na povídku o muži,
který se jednoho rána probudil a nemohl najít svůj nos.
Nemohla jsem se k tomu přimět,
protože jsem si myslela, že ta povídka je nesmyslná a nepochopitelná.
Viděl jsem, co dělají pro tvou mámu.
Je mi to hrozně líto.
Netušil jsem to.
Díky.
Jo.
Nebyl tam žádný podtext.
Byl to prostě příběh o tom, o čem byl.
- Díky. - Jo.
- Dobře.
O absurdní a svévolné podstatě zmizení.
Konečně...
ve vzpomínce na nadanou studentku, která tento svět opustila příliš brzy.
O žádostivé touze vzkřísit to, co bylo ztraceno,
holá pravda o tom, že nemožné se může stát možným rychleji,
než se nám může zdát.
In memoriam udělujeme
Frances „Frankie“ Pierceové bakalářský titul v oboru historie.
Moje matka byla naživu a zdravá.
A přesto o sedm týdnů později zemřela.
Nemožné.
Šla jsem na vysokou školu. A moje matka na ni šla se mnou.
Nemožné.
Měla jsem nejlepší známky. A stejně jsem neodpromovala.
Ale moje mrtvá matka ano.
Taky nemožné.
Někdy příběh není o ničem jiném kromě toho, o čem přesně je.
Někdy se probudíte a zjistíte, že jste skutečně přišli o nos.
A musíte přijít na to, jak bez něj budete žít.
Gratuluji ročníku 1995!
ŽÁDOST O DOPLNĚNÍ KREDITŮ
Jak máma řekla:
„Nemůžete dovolit, aby vás zastavilo to špatné.
Pokud to dovolíte,
je to jen vaše vina.“
CLARE PIERCEOVÁ UN. HOLY TRINITY
Dobře, Rae. Mluvím s tebou Rae, dobře?
Jestli to nechceš udělat...
co chceš dělat?
Já jen... Nemůžeme jet prostě domů?
Prosím.
Dobře.
Opravdu?
Chci toho pro tebe tolik...
ale nic z toho nedokážeš, pokud to nebudeš chtít sama.
Vyléčit se je malá a obyčejná věc.
A je to jedna jediná věc.
Je to dělat každý den nemožné.
Překlad titulků: Petr Dlabal