- Du kan inte tvinga mig! - Klä på dig.
- Nej! - Nu!
- Nej! - Ta på dig den!
Herregud, du beter dig som en jävla...
Frankie?
Rae! Herregud... Förbannat!
Lite tidigt för att skrika, va?
Vi behöver en bedövningspistol för stora djur.
Rae, jag ska...
Kan du säga åt vår dotter att hon ska till skolan?
- Du ska till skolan. - Nej,
för hon förstörde skolan! Jag hatar den.
Alla är hemska och det är ditt fel!
Varför är allt i vår familj mitt fel?
- Du förstör för fan allt! - Tala inte så till mig!
- Okej, nu räcker det!
Du ska till skolan. Klä på dig.
- Tack. - Okej.
Då byter jag skola till Douglass.
- Nej. Douglass suger. - Jag gick på Douglass.
Ja, och du sa att den suger.
Oj. Vit feminism igen. Vad är det för fel
på en skola där de flesta är svarta, mamma?
Vi valde St. Annes för att du skulle kunna gå på ett bra college...
Jag struntar i college! Jag ska inte ens gå på college!
- Rae. - Vänta.
- Vad säger du? - Ingen lyssnar på mig!
Jo, jag lyssnar. Därför sa jag: "Vad säger du?"
Om jag inte får byta skola hoppar jag av!
Nu räcker det! Du hoppar inte av.
Du är sen. Klä på dig.
Vi är klara.
Du.
- Rör mig inte! - Hörru!
Lyssna på mig.
Du ska gå ut high school och sen ska du gå på college
och så är det med det.
Okej?
Pappa gick inte ut college.
Han ångrar det.
Det gjorde inte du heller.
Va?
- Hoppade du av college? - Nej.
Ta din jävla ryggsäck och klä på dig nu.
- Gå! - Herregud.
Förlåt.
- Du. - Tack. Herregud!
Okej.
Vad är det här?
Du går inte... Kom hit på en gång, Rae!
Vad fan är det här?
En näsmugg. Jag gjorde den på keramiken.
Varför det?
Du skulle få den på mors dag.
Det är så sorgligt. Vad ska man säga?
-"Ledsen att din mamma dog"? - Ja.
Läget?
Vad?
Jag känner igen dig.
Har vi knullat på en Deadshow?
Jag dör hellre än går på en Deadshow.
Okej, allihop. Välkomna till avancerad världslitteratur.
Jag vet att fjärde kvartalet kan vara jobbigt,
men under nio veckor ska vi ha
skoj med litteratur.
Vi ska läsa Näsan av Gogol, Patriarkens höst av Marquez
och några berättelser av Guy de Maupassant.
Gjorde du nåt kul på vårlovet?
Jag var i Machu Picchu.
Oj.
Vad hände?
Jag går inte tillbaka. Jag är färdig med skolan!
De är elaka och hemska och elaka.
Folk kan vara det.
Men du älskar skolan,
och hur ska du annars bli nästa Eudora Welty?
Jag kanske bara blir servitris som du.
Du har inte tålamod för lunchrusningen.
Du.
Du kan inte låta det värsta som händer dig
stoppa dig från att lyckas.
Om du gör det...
...är det enbart ditt eget fel.
INGEN MAT ELLER DRYCK HÄR
Förlåt.
- Du. - Vad...
- Du... Du glömde den här. - Va?
Okej, tack.
Vill du ta en drink eller nåt?
Vi gick på junior high tillsammans, Eric, och du terroriserade mig, så nej.
Du får inte bli hög här. Det här är vårt hem.
- Förlåt... - Vad är det?
Din bror.
Han tänker inte gå tillbaka till skolan, och...
...han tänker inte komma hem igen.
Du får inte göra det där här.
Vadå inte gå tillbaka till skolan?
- Säger din knarkpolis till man det? - Herregud.
Du behöver inte gå tillbaka i morgon.
Men du måste gå tillbaka.
Vi begravde mamma för tre dagar sen,
så ursäkta att jag skiter fullständigt i skolan just nu.
Jag har ändå inte varit där på en månad.
Mamma hade velat att du tog examen.
Att vi båda gjorde det.
Mamma är för fan inte här.
Mamma!
- Mamma! - Vad är det? Vad har hänt?
- Nej. - Jo.
Jo. Jo!
Lucas, din syster kom in!
Mamma, du behöver inte. Vi är inga småbarn längre.
Du är den första i familjen som ska gå på college.
Det är en anledning till finmiddag.
Era drinkar, mademoiselle, monsieur.
Hur ska vi betala för det här när vi inte har råd med riktig Kool-Aid?
- Det är därför det finns lån, dumbom. - Och bidrag
och stipendier. Du har några såna.
Jag vill höra brevet igen.
"Grattis Clare. Det är en ära att dela den här nyheten med dig.
Bla bla bla. Vi antar dig väl då."
Såg du det här längst ner?
"Föräldrar till studenter får anmäla sig till kurser utan kostnad."
- Va? - Gratis?
Jag har alltid velat gå på college.
Okej, men inte med mig.
Nej.
- Nej. - Nej.
Nej.
Okej.
- Minns du? - Vi känner inte varandra.
- Och om du ser mig... - Ignorerar jag dig.
Men om jag pratar med dig först
får du prata med mig.
Men om inte, får din blick... Sluta titta på mig.
- Sluta stirra. - Okej. Ja.
- Din blick får inte hänga kvar. - Ja, Ers Höghet.
- Vi är främlingar. Okej? - Främlingar.
- Allvarligt. - Ja.
Just nu får du vara min mamma.
Jag...
- Jag älskar dig, mamma. - Jag älskar dig.
Ursäkta?
Mamma?
- Herregud! Fan! - Pierce.
Har du sett en kvinna i mammaåldern?
En kvinna i mammaåldern? Nej.
Hörru. "Terroriserade"?
Det var väl lite väl dramatiskt?
- Va? - Du sa att jag terroriserade dig.
Ja, Eric. Du gjorde mitt liv till ett helvete.
Ja...
Inte för att jag...
...visste vad helvetet var.
- Jag har en uppsats. -Åt skogen med den.
Åt skogen med dig.
Älskogen?
Hårdare.
Jag behöver flaskan.
Då får du bända loss den från din brors minderåriga händer.
- Har du läst Näsan? - Nej.
Den handlar om en kille
vars näsa går i väg från ansiktet.
Hur ska jag skriva fem sidor om den här skiten?
Du skrev ju 20 sidor förra veckan om
storslagen omstörtning av nåt.
- Det är annorlunda... - Nej.
En månad till...
Sen är du fri.
Med en collegeexamen.
Ja.
Magna cum laude.
Hur känns det?
Är det skönt?
- Sluta. - Förlåt.
- Jag bara... Förlåt. - Det är lugnt...
MONTANA HAR TAGGAT DIG
BERÄTTA FÖR DIN MAMMA
ATT EN RIKTIG TREKANT SER UT SÅ HÄR
MEDDELANDEN
MORBROR LUCAS
Du är så töntig.
Hur går det?
Hon är i källaren.
Skitdag i dag. Muntra upp mig.
Häng kvar.
Okej. Vad tror vi
att Gogol försöker säga med berättelsen?
Litteraturkritikerna har varit oense i ett århundrade.
Kanske för att det är dynga.
Vad sa du?
Hoppsan.
Inget.
Nej, du sa att det var dynga.
Varför?
En killes näsa går i väg från ansiktet
och lever loppan, och vi ska tro att det,
som är omöjligt, ska betyda nåt?
Vissa skulle säga att det är en allegori för manlig impotens
eller gudomlig obefläckad avlelse, men den kanske bara vill
att vi funderar på hur det vore om det omöjliga blev möjligt.
Det är tråkigt att vi bara läser misogyna manliga författare
som inte kan skriva om annat än sina felfungerande kukar.
Hela den här terminen har vi bara läst
en... en kvinnlig författare.
Du hade inga problem med att skriva
en fantastisk uppsats om Marquez.
Marquez är annorlunda än Gogol.
Jag vill gärna höra dig beskriva skillnaderna
mellan Marquez och Gogol i din uppsats,
som du måste lämna in för att ta examen...
Det var allt. Tack, allihop.
Clare. Om du behöver lite mer tid
förstår vi att det är tufft nu...
Nej.
Är det så här du tillbringar ditt liv?
Nu missade jag vad Monica sa.
Hon låg i koma, men de tror
att hon överlever bröstcancern.
Bra för henne.
...och kräkas och vakna och se håret falla av...
Vilken korkad cancerhjältehistoria.
Dog mamma för att hon inte hade nog med livslust?
- Jag gillar programmet. - De tar bort mer och mer av min kropp...
De fortsätter under hela processen...
Tänker du nånsin på varför just
mamma var tvungen att dö, när alla andra får leva?
Ja.
Det får mig att hata alla.
Och allt.
Vill du supa dig full?
Skål.
- Fan! - Kan vi ta en till?
-Är du okej? - Ja.
Han är min bror. Vem är äldst?
Hon ser äldre ut, men jag ser mer mogen ut.
Vad menar du?
- Hej. - Jag vill dansa.
- Clare, kom. - Vad fan!
- Vi måste dra. - Vad fan!
Va?
Kom igen.
- Fan! - Vad fan!
Clare, du är... du är gift,
men nu är du lesbisk eller nåt?
Jag är ingenting, Lucas. Jag är vad fan jag vill.
- Vet Jess om det? - Okej. Jag är en hemsk människa.
Jag var otrogen mot Jess.
Det var en tjej.
Jess behöver inte ens få veta.
- Jag pratar inte om henne. - Va?
Kommer du ihåg Joel?
På begravningsbyrån?
Ja, han och jag...
- Innan mammas begravning. - Vadå?
Jag låg med honom, och för några veckor sen låg jag med
en kille som mobbade mig i junior high.
Han är en "Deadhead" nu.
- Vad fan. - Ja.
Eric Olson. Minns du honom?
Vi gjorde det i baksätet i hans Bronco.
Herregud. Vem är du?
Du är som Carly i Sjukhuset. Hon ligger med alla.
Jag kan inte sköta mig utan henne.
- Jag kommer till er sen. - Okej.
- Hej då. - Hej då.
- Kom. - Gode Gud!
- Jag har kaffe åt dig. - Ja.
- Du är inte förlåten. -Är du okej?
- Det kommer att gå bra. - Okej.
- Har du sovit här? - Tidigt prov och för långt att köra.
- Okej. -Åk nu. Jag måste plugga.
- Okej. Lycka till. - Okej.
- Jag älskar dig. - Och jag dig.
- Hej då. - Hej då.
- Gör inte så igen. - Hej då.
AVANCERAD VÄRLDSLITTERATUR SLUTUPPGIFT
NIKOLAI GOGOLS NÄSAN AV CLARE PIERCE
Clare.
Hej. Förlåt...
Var har du varit?
Jo, jag...
- På biblioteket. - Jaha.
Fan. Jag försökte skriva klart uppsatsen.
- Ja. - Den som krävs för examen
och jag kommer inte i gång.
Är du full?
- Va? - Försökte du skriva den på fyllan?
Alla författare dricker. Det kallas...
smörjning.
Jag följer en viktig tradition.
Lucas var också dyngrak. Han kom hem för ett par timmar sen.
Han spydde ner hela badrummet.
Usch. Ledsen.
Han går på high school, Clare.
Han är ett barn.
- Nån måste se efter honom. - Ja, han behöver sin mamma.
Vi behöver vår mamma.
Mamma?
Mamma!
Hej älskling.
Du vet vad du ska göra.
Nej, mamma.
Det går fort.
Vad innebär det att läka?
Att gå vidare?
Att släppa taget?
Vad innebär det när det värsta tänkbara faktiskt händer...
...och får allt att stanna upp?
Min mor dog en måndag på vårlovet under vårt sista läsår.
Mitt och hennes.
Efter begravningen återvände jag direkt till skolan, för hon ville det.
För att bevisa att hennes liv betydde nåt, förstörde jag
det liv som jag börjat bygga upp.
Det liv som min mor önskade mig.
Jag tog aldrig examen
eftersom jag inte skrev klart fem sidor
om en novell om en man
som vaknade en dag och inte hittade sin näsa.
Jag kunde inte förmå mig
för berättelsen var befängd och obegriplig.
Jag såg vad de gör för din mamma.
Jag är så ledsen.
Jag visste inte.
Tack.
Ja.
Det fanns inget budskap.
Berättelsen handlade om det som den handlade om.
- Tack. - Ja.
- Okej.
Det absurda och godtyckliga i ett försvinnande.
Slutligen...
...till minne av en student som lämnade oss alldeles för tidigt.
Hungern efter att återuppväcka nåt förlorat,
den nakna sanningen att det omöjliga kan bli möjligt
snabbare än nån kan drömma.
Vi hedrar postumt
Frances "Frankie" Pierce med en kandidatexamen i historia.
Min mor levde och var frisk.
Sju veckor senare var hon död.
Omöjligt.
Jag gick på college och min mor tillsammans med mig.
Omöjligt.
Jag hade högsta betyg i allt. Ändå tog jag inte examen.
Men det gjorde min döda mor.
Också omöjligt.
Ibland handlar en berättelse bara om det som den handlar om.
Ibland vaknar man och upptäcker att man har tappat näsan.
Och man måste lista ut hur man ska leva utan den.
Grattis, avgångsklassen 1995!
AVSLUTANDE AV STUDIER
Som min mor sa en gång...
"Du kan inte låta det värsta som händer stoppa dig.
Om du gör det...
...är det enbart ditt eget fel."
Okej, Rae. Jag kallar dig Rae.
Om du inte vill göra det här...
...vad vill du göra då?
Jag... Kan vi bara åka hem?
Snälla.
Okej.
Säkert?
Jag önskar så mycket för dig...
...men du får inget av det om du inte önskar det själv.
Att läka är en liten och vanlig sak.
Och det är bara en enda sak.
Det är att varje dag göra det omöjliga.
Undertexter: Louise Arnesson