- Nem kényszeríthetsz, hogy menjek! - Öltözz fel!
- Nem! - Most!
- Nem! - Öltözz már fel!
Istenem! Úgy viselkedsz, mint egy rohadt...
APRÓ GYÖNYÖRŰ DOLGAINK
Frankie?
Rae! Az isten verje meg!
Nincs még korán az üvöltözéshez?
Jól jönne egy nyugtatólövedék, mint a vadállatokhoz.
Rae, én esküszöm, hogy...
Megmondanád a lányodnak, hogy elmegy az iskolába?
- Mész a suliba. - Nem megyek,
mert miatta szar az egész! Utálok ott lenni,
mindenki szörnyű, és ez a te hibád!
Miért az én hibám minden ebben a családban?
- Mert mindent elcseszel! - Ne merj így beszélni velem!
- Ne beszélj így velem! - Jól van, elég volt!
Rae, mész a suliba, gyerünk öltözni!
- Köszönöm. - Remek.
Remek! Oké. Akkor átiratkozom a Douglassbe.
- Nem fogsz. Az a suli gáz. - Én is oda jártam.
És te mondtad, hogy szar.
Hű! Újra lecsap a fehér feminizmus. Bocs, de mi a gond
egy állami iskolával, ahova zömmel feketék járnak, anya?
Azért döntöttünk a Szent Anna mellett, hogy jó főiskolára járhass...
Nem érdekel a fősuli! Nem is akarok továbbtanulni!
- Rae! - Várjunk!
- Most miről beszélsz? - Senki nem figyel rám!
Figyelek rád, ezért is kérdeztem, hogy miről beszélsz!
Ha nem engeded, hogy átiratkozzak, otthagyom a sulit!
Elég! Nem hagyod abba a sulit.
Késésben vagy! Menj, és öltözz fel!
Elég ebből.
Hé!
- Ne érj hozzám! - Hé!
Ide hallgass!
Befejezed a középiskolát, és utána főiskolára mész,
ugyanis ezt fogod tenni!
Érted?
Apa sem fejezte be a fősulit.
És nagyon bánja.
Mi? Te sem fejezted be.
Tessék?
- Otthagytad a fősulit? - Nem.
Fogd a rohadt táskád, és készülődj a sulira! Most!
- Gyerünk! - Te jó ég!
Bocsi.
- Figyelj... - Jesszus, köszönöm!
Oké.
Ez meg mi?
Ugye nem gondolod, hogy... Azonnal gyere vissza, Rae!
Mi a franc ez?
Egy orr bögre. Kerámia szakkörön csináltam.
Miért csináltad?
Mert ezt akartam adni anyák napjára.
Ez tök szomorú. Mit lehet ilyenkor mondani?
- „Sajnálom, hogy meghalt az anyád?” - Ja.
Mizu?
Tessék?
Ismerlek valahonnan.
Dugtunk valami fesztiválon?
Inkább a halál, mint egy hippiparti.
Jól van, emberek! Üdv az emelt szintű irodalom szakon!
Az utolsó negyedév kétségkívül húzós,
de a következő kilenc hétben izgalmas dolgokat fogunk venni.
Például Az orr című novellát Gogoltól, A pátriárka alkonyát Marqueztől,
és pár történetet Guy de Maupassant-tól.
És? Csinálsz valami izgit a tavaszi szünetben?
Megmászom a Machu Picchut.
Egek!
Mi történt?
Abbahagyom. Elegem van a suliból!
Mindenki undok és szörnyű, és undok.
Ebben van valami, az biztos.
De te szereted a sulit.
És különben hogy lesz belőled a következő Eudora Welty?
Talán inkább pincérnő leszek, mint te.
Nem hiszem, hogy bírnád az ebédidő körüli őrületet.
Figyu!
Ne engedd, hogy a rossz dolgok megakadályozzanak abban,
amit el akarsz érni.
De ha mégis...
az csak a te hibád lesz, nem másé.
ÉLELMISZERT BEHOZNI TILOS
Elnézést... bocsi.
- Szia! - Mi a...
- Hahó! Ezt elfelejtetted. - Tessék?
Ja, köszi.
Van kedved meginni valamit?
Együtt jártunk felső tagozatba, ahol végig terrorizáltál. Úgyhogy nem.
Itt nem téphetsz be, itt lakunk.
- Bocsi... - Mi a baj?
Az öcséd.
Azt mondja, otthagyja a sulit. És...
és hogy nem megy haza.
Ezt itt nem csinálhatod.
Mi az, hogy otthagyod a sulit?
- Ezt a drogvadász férjed mondta? - Jézusom.
Nem kell holnap folytatnod.
De vissza kell menned.
Három napja temettük el anyát,
szóval... bocs, hogy pont leszarom a sulit.
Már egy hónapja nem járok be.
Anya nem ezt akarná.
Hanem hogy befejezzük a sulit.
Anya kurvára nincs itt.
Anya!
- Anya! - Mi az? Mi a baj?
- Na ne! - De igen.
Igen!
Lucas, a nővéredet felvették!
Anya, nem kell ezt csinálnod. Már nem vagyunk gyerekek.
Te vagy az első a családból, aki továbbtanul.
Még szép, hogy ezt meg kell ünnepelnünk egy puccos vacsorával!
Mademoiselle, monsieur! Az italuk.
Hogy fogjuk mindezt kifizetni, ha még egy üdítőre se futja?
- Erre van a hitel, okoska. - És a támogatások
és ösztöndíjak. Neked is lesz majd.
Olvasd fel megint a levelet.
„Kedves Clare! Megtiszteltetés, hogy megoszthatom önnel,
bla bla bla, fel van véve.”
Láttátok, ami az alján van?
„A diákok szülei térítésmentesen látogathatják az órákat.”
- Hogy mi? - Ingyen?
Mindig is akartam fősulira járni.
Jó, de nem együtt fogunk járni.
Nem.
- Nem. - Nem.
Nem.
Oké.
- Mit beszéltünk? - Nem ismerjük egymást.
- Úgy van. És ha meglátsz... - Nem törődöm veled.
Kivéve, ha én szólítalak meg,
akkor beszélhetsz hozzám.
De ha nem, akkor ne is... Akkor rám se nézz,
- ne bámulj. - Jól van, értem.
- Semmi feltűnő bámulás. - Igenis, úrnőm.
- Mint egy idegen, érted? - Értem, idegen.
- Most komolyan. - Igen.
De most lehetsz az anyám.
Én...
- Szeretlek, anya. - Én is téged.
Elnézést!
Anya?
- Jesszusom! - Pierce!
Nem láttál egy nőt... olyan anyuka korút?
Egy anyuka korú nőt? Nem.
Szóval terrorizáltalak.
Ez egy kissé túlzás, nem gondolod?
- Tessék? - Azt mondtad, terrorizáltalak felsőben.
Igen. Eric. Így volt. Pokollá tetted az életem.
Nos, én...
Nem mintha...
tudtam volna, az milyen.
- Meg kell írnom valamit. - Hagyd a picsába!
Baszd meg!
Ezt akarod?
Keményebben!
Kell az egész üveg.
Biztos? Akkor előbb ki kell csavarnod a kiskorú öcséd kezéből.
- Olvastad már Az orr című novellát? - Nem.
- Egy fickóról szól... - Hadd nézzem!
...akinek az orra önálló életre kel.
Hogy írjak öt oldalt erről a maszlagról?
Ugyan már! Nem a múlt héten adtál le egy 20 oldalas esszét...
valaminek a magasztos felforgató erejéről?
- Jó, de ez más. - Nem az.
Még egy hónap...
és szabad vagy.
Diplomás ember.
Igen.
Magna cum laude.
Ez milyen?
Jó érzés?
- Állj le, elég! - Bocs! Sajnálom.
- Én csak... bocs. - Nem, csak...
MONTANA MEGJELÖLT A TÖRTÉNETÉBEN
FIGYU, RAE! MONDD MEG ANYÁDNAK,
HOGY ILYEN EGY IGAZI ÉDESHÁRMAS
ÜZENETEK
LUCAS BÁCSI
Olyan béna vagy.
Mi a helyzet?
Visszaköltözött, az alagsorba.
Szar napom van. Vidíts fel!
Tarts ki. Szó szerint.
Tehát. Vajon mit tudunk leszűrni abból,
amit Gogol mondani akart a novellájával?
Ez az irodalomkritikusokat egy évszázadon át megosztotta.
Hogy baromság.
Hogyan?
Azta!
Semmi.
Nem, azt mondta, baromság.
Miért?
Egy fickó orra fogja magát, lemászik az arcáról,
elindul a nagyvilágba, és azt várják tőlünk,
hogy ez az irracionális dolog bármi jelentéssel bírjon?
Egyesek szerint ez egyfajta allegória a férfiak szexuális impotenciájára,
vagy az isteni szeplőtelen fogantatásra. De talán csak az a cél,
hogy fontolóra vegyük, hogy a lehetetlen talán lehetséges.
Szomorú, hogy még mindig ott tartunk, hogy a nőgyűlölő férfi szerzők
nem tudnak másról írni, mint a működésképtelen farkukról.
Az egész félév során mindössze
egy női szerzőtől olvastunk.
Önnek mégsem okozott gondot,
hogy egy csodás esszét írjon Marquezről.
Marquez nem ugyanaz, mint Gogol.
Én pedig azt várom, hogy papírra vesse a Marquez és Gogol
közti különbségeket,
ami a diploma megszerzéséhez szükséges.
Ennyi volt mára. Köszönöm a figyelmet.
Clare, megértjük, ha kell még egy kis idő,
nehéz időszakon megy keresztül...
Nem kell.
Szóval ez megy egész nap?
Most nem hallottam, mit mondott Monica.
Előző héten kómában volt, de azt hiszik,
hogy le fogja győzni a mellrákot.
Jó neki.
...hánysz, és arra ébredsz, hogy kihullott a hajad...
Mekkora egy idióta ráktúlélő baromság.
Szóval anya azért halt meg, mert nem akart eléggé élni?
- Én szeretem. - Még jobban megcsonkítanak...
Folytatják ezt a tortúrát...
Gondolkodtál már azon, hogy a sok ember közül
miért pont anya halt meg, míg mások élnek tovább?
Igen.
És ezért mindenkit gyűlölök.
És mindent.
Nem rúgunk be?
Csirió!
- Baszki! - Jöhet még egy?
- Jól vagy? - Naná.
Ő a tesóm. Szerinted melyikünk az idősebb?
Ő idősebbnek néz ki, én viszont érettebbnek.
Ezt meg hogy érted?
- Helló! - Táncolni akarok.
- Gyere már, Clare! - Mi a franc!
- Mennünk kéne. - Mi bajod van?
Mi van?
Gyere már!
- Picsába. - Mi a fasz volt ez?
Clare... te házas vagy,
most meg átmész leszbibe, vagy mi?
Nem megyek át semmibe. Az vagyok, ami lenni akarok.
- Ezt Jess is tudja? - Oké, akkor rossz ember vagyok!
Megcsaltam Jesst.
Ez egy csaj volt.
Jessnek nem kell tudnia róla.
- Nem róla beszélek. - Mi van?
Emlékszel Joelre?
A temetkezéstől?
Igen, ő és én...
- anya temetése előtt. - Te és ő mi?
Dugtunk. És pár héttel ezelőtt lefeküdtem
azzal a sráccal, aki piszkált a suliban.
Hippirajongó lett.
- Mi a szar. - Ja.
Eric Olson. Emlékszel rá?
A kocsija hátsó ülésén csináltuk.
Jesszusom! Ki vagy te?
Mint Carly a General Hospital-ból. Ő kefél mindenkivel.
Nélküle nem tudok jónak lenni.
- Később találkozunk. - Oké.
- Sziasztok! - Helló!
- Hahó! - Jézusom!
- Hoztam neked kávét. - Látom.
- Ezzel nem engesztelsz ki. - Minden oké?
- Meglesz a záróvizsgád. - Oké.
- Itt aludtál? - Nem akartam annyit vezetni.
- Hű! Jól van. - Menj, tanulnom kell.
- Sok sikert! - Köszi.
- Szeretlek. - Én is.
- Szia! - Szia!
- Ne csináld többet. - Szia!
VILÁGIRODALOM EMELT SZINTŰ ZÁRÓVIZSGA
NYIKOLAJ GOGOL – AZ ORR CLARE PIERCE
Clare!
Szia! Bocsi, csak...
Mi? Hol voltál?
Figyelj, én...
- A könyvtárban. - Oké.
Basszus! Meg akartam írni az esszét.
- Jó. - Ami kell a diplomamunkához,
de el sem tudtam kezdeni.
Te részeg vagy?
- Mi van? - Részegen akartad megírni?
Minden író iszik. Tudod...
beolajozzuk magunkat.
Követem az írótársadalom régi hagyományát.
Lucas is részeg volt. Pár órája jött haza,
végighányta a fürdőszobát.
Pfuj. Bocsi.
Középiskolás, Clare.
Még gyerek.
- Valakinek gondoskodnia kell róla. - Igen, az anyjának.
Az anyánkra van szükségünk.
Anya?
Anya!
Szia, kicsim!
Tudod, mit kell tenned.
Anya, ne!
Gyors lesz.
Mit jelent a gyógyulás?
Hogy továbblépünk?
Hogy elengedjük?
Mit jelent, ha bekövetkezik a létező legrosszabb dolog...
és gátat szab a céljaidnak?
Anyám egy hétfői napon halt meg, a végzős évünk tavaszi szünetében.
A közös végzős évünkben.
A temetése után rögtön folytattam a sulit, mert ezt kérte tőlem.
Hogy értelmet adjak az életének, felrúgtam mindazt,
amit az én életemben felépítettem.
Az életet, amit nekem szánt.
Nem diplomáztam le,
mert nem bírtam megírni egy ötoldalas esszét
egy rövid novella alapján,
amelyben egy férfi arra ébred, hogy nincs meg az orra.
Képtelen voltam rá,
mert abszurdnak és értelmetlennek tartottam a történetet.
Láttam a megemlékezést.
Sajnálom.
Nem tudtam.
Köszönöm.
Nincs mit.
Nem volt mögöttes értelme.
A történet pontosan arról szólt, ami le volt írva.
- Köszönöm. - Nincs mit.
- Jól van. - Oké.
Az eltűnés abszurd és önkényes természetéről.
És végül...
emlékezzünk meg ígéretes diákunkról, aki túl korán hagyott itt minket.
A kínzó vágy, hogy visszakapjuk, ami elveszett,
a rideg valóság, hogy a lehetetlen gyorsabban bekövetkezhet,
mint azt bárki gondolná.
Tisztelegjünk
Frances „Frankie” Pierce előtt, és kapjon posztumusz bölcsészdiplomát.
Anyám élt és virult.
Hét héttel később mégis meghalt.
Lehetetlen.
Főiskolára jártam. És anyám is velem együtt járt.
Lehetetlen.
Színötös tanuló voltam. Mégsem diplomáztam le.
De a halott anyám igen.
Szintén lehetetlen.
Van, hogy egy történetben nincs semmi mögöttes tartalom.
Van, hogy arra ébredsz, hogy nincs meg az orrod.
És ki kell találnod, mihez kezdj nélküle.
Gratulálok az 1995-ös évfolyamnak!
KREDITSZERZÉSI KÉRELEM
Ahogy anya mondta...
„Ne akadályozzanak meg a rossz dolgok a céljaidban.
Ha mégis...
az csak a te hibád.”
CLARE PIERCE HOLY TRINITY EGYETEM
Jól van, Rae. Rae-nek hívlak, oké?
Ha nem akarod ezt...
akkor mit szeretnél?
Én... hazamehetnénk?
Kérlek!
Rendben.
Komolyan?
Annyi mindent akarok neked...
de ha te nem akarod saját magadnak, akkor nincs értelme.
A gyógyulás egy apró és hétköznapi dolog.
És csak egyetlen dologból áll.
Hogy minden áldott nap megtesszük a lehetetlent.
A feliratot fordította: Zita Peterdi