Te drága kislány!
Anya! Hagyd abba!
Ne!
Jó legyél, édesem!
- Jó legyél! - Hahó!
Jó legyél!
Jó legyél, édesem!
- Nem semmi reggel. - Kiabált.
Bocsánat. Csak...
Csak...
anyámmal álmodtam.
- Mindig róla álmodom. - Verte önt?
Istenem, dehogy. Ellenkezőleg.
De rúgkapált.
A nejem is pont ilyen volt.
APRÓ GYÖNYÖRŰ DOLGAINK
„Clare, tudom, nem mondtál igent a Cukorra,
de itt egy levélszerűség. Sam.”
„Kedves Cukor, mi a fasz, mi a fasz, mi a fasz?
Ezt kérdezem, mert ez a kérdés érvényes mindenre minden nap.
Szeretettel, mi a fasz.”
Baszd meg! Ez kurvára nem kérdés.
NEM ÉRTÉKELTED A SOFŐRÖD
Amy! Csináltam valamit.
- Nem dolgozol? - Nem tudtam fókuszálni.
Mit csináltál?
- Rosszat. - Oké, az írócsoport tíz perc múlva kezd.
Basszus! Oké.
- Tegnap este, miután elmentem... - Aha.
...hívtam egy Ubert.
- Volt egy sofőr. - Ez nagyon jellemző az Uberre.
Szóval felmentem a lakására.
Mert dögös volt. És még mindig haragudtam Dannyre,
és az egész „alig vagy nő” dologra. És szeretem Beverlyt.
Várj! Ki az a Beverly?
A nő, aki mellett alszom.
A szobatársa meghalt, volt ez a szepszis dolog.
Istenem! Mi... Miről beszélsz?
Az Uber srácról.
Amy! Mi...
Keféltél az Uber sofőrrel?
Nem, a... Nem.
Volt tapizás meg keresgélés.
Olyan volt, mint egy vakond, csak ösztönből kutakodott.
Csak... Még mindig a legjobbat remélem. És...
- Végül nem sikerült betennie. - Oké.
Nem tudom, miért. Mintha az univerzum azt üzente volna,
hogy habár nem volt okom rá, hogy ne keféljek vele,
valójában nem is akartam.
Ja, de arra van okod, hogy ne kefélj vele.
- Igen. Pontosan. - Igen.
Valójában nem csináltuk. Nem... Nem is csináltam semmit.
Nincs okom bűntudatra.
Remek. Akkor miért vagy itt?
Nem tudom.
Édes!
Kérdezhetek... Kérdezhetek valamit?
Beverly?
- Édesem, rákos? - Nem. Alzheimerben haldoklik.
Oké, jó.
- Istenem! Clare! Szia! - Kagylógyöngy visszatért.
- Szia! - Baszki! A csoport!
- Szia! Ne már, pont most! - Helló!
- Szomorú... - Várj! Mész is?
Igen.
- Hát... hiányzol nekünk. - Remek.
- Dolgozol valamin? - Tudom.
- Igen, jó volt látni titeket. - Örülök.
El akarom olvasni. Visszajössz...
Ja.
Oké. Helló!
Ki volt az?
Apa.
Felhívtad?
Anya megengedte.
Azt mondja, eljön.
- Nem baj. - De, az.
Mit csinálsz?
- Jelenetet csinál majd. - Nem hagyom.
Nem lesz baj.
Már megtörtént.
NE IGNORÁLJ
„Clare, Cukor vagy nem Cukor? Válaszolj a kérdésre! Sam.”
Elejtett valamit.
Egyetlen rendes bugyi nélkül fogok meghalni.
Mindenki tudja, hogy aludni meztelenül kell.
- Mert levegőznie kell a dolgoknak. - Én is ezt mondom.
- Ki kell szellőznie. - Igen.
Beizzad.
De a lányom annyira fél, hogy valaki meglátja.
Ha alváskor sem lehetünk szabadok, akkor mikor, nem igaz?
Hölgyem, ki kell innen juttatnia! Nem akarok itt maradni.
Tudja.
Kérem!
Ijesztő.
Tudom, hogy...
nem erre vágyott.
Beszélni fogok a lányával. Elmondom neki.
Nem fog hallgatni önre. Crystal senkire sem hallgat.
Értem.
Haza akarok menni.
Igen, harcosokat nevelünk a lányainkból.
És ha szerencsénk van, egy nap értünk harcolnak.
Volt egy dal, ami...
- Őszinte részvétem. - Igen, kösz, Joel.
Részvétem, Lucas.
- Köszönöm. - Hol vannak a szüleid?
Helyettesítek. Anya előkészíti az édesanyátok, apa antitestet ellenőriz.
Oké.
Ez a ruhája, az öve, és a cipői.
És ezeket akarjuk vele a koporsóban,
tegyétek csak mellé, a pólója alá.
A szívére... Joel, figyelsz?
Nincs közte alsónemű.
Mi?
Nem öltöztethetjük fel alsónemű nélkül.
Mi a fasz?
Kit érdekel? Ne légy perverz!
- Nem vagyok. - Minek neki bugyi?
Ruhában lesz. És van egy öve.
És a koporsóban lesz.
Tehát csak derék felett lehet látni.
Sajnálom, de nyitott koporsónál mindig kell alsónemű az elhunytra.
Ne beszélj velem vadidegenként!
Ez az állami előírás.
Ha alsónemű nem biztosított, zárva kell tartani a koporsót.
Nyolcadikban fűfarmod volt,
kínai teának hazudtad anyádnak,
és most te akarsz ránk erőltetni láthatatlan,
kitalált szabályokat, amiket senki le se szar?
Oké. Ez...
Ennek semmi értelme, és morbid.
De anyum végzi az öltöztetést,
és látnia kell az alsóneműt.
Add neki a tied!
Nincs időnk visszamenni, add oda!
Nincs rajtam.
Ez a társalgó,
ahol beszélgetésre és kapcsolatépítésre bátorítjuk a lakókat.
Kellemes.
Valódi gáz...
- tűzhelye van. - Clare?
Bev lánya keres téged.
Oké, egy pillanat. Mint látják, azok kövek...
Ha hallod a tűzriasztót, ő robbant fel.
Jó. Egy pillanat, bocsánat. Oké.
Máris hozok üdítőt. Miről van szó?
Említette, hogy az anyján nincs bugyi
reggelente, mégis karcolásai vannak.
Szerinte neked van közöd ehhez.
Ez beteges a részéről, szóval...
Felvétele is van róla.
Felvétele?
Baszd meg!
...ez utóbbi kettő
hőmérsékletemelkedéshez vezet majd a következő pár napban.
Előfordulhat...
Hé, szóval...
Olyan kemény.
ROSCOE PATIKÁJA
Te menj be!
- Én? - Ja.
- Miért? Te vagy a lány. - Mert jössz nekem.
Mert én nem...
Nem tudok visszamenni oda.
Semmi baj. Megyek én.
Ugye?
- Igen. - Részvétem az édesanyjáért.
Kösz, Carl.
Igen!
- Úristen! - Anya!
Úristen! Oké, rendben. Kifelé, mindenki! Gyerünk!
Ez volt a legjobb.
Mi a picsa ez? Be vagy szívva?
Ez volt a kibaszott állványon.
- Oké? - Ezt... Ezt akarod?
Komolyan így akarod eltemetni a halott anyánkat?
Nem akarom eltemetni anyát.
Ebből az egészből semmit sem akarok. Nem akarom ezt csinálni.
- Csak azt akarom, hogy te és én... - Mit?
Csak húzzunk innen.
A szüleid tudják? Felhívjam őket?
Az országban sincsenek épp.
- Anya, elég! - Édeshármas...
- ...Szexuális kísérletezés. - Elég!
- Anya, ne már! - Egy idegen szobájában?
Nagyon nagy bajban vagy.
Felfogtad, mekkora bajban vagy?
- Nem tudnád... - Ki ez? Mi... ki ez a...
- Fogd be! - ...fiú?
Ez valami pán...
- vagy poli dolog... - Nem kéne itt lenned.
- Rossz... - Miért vagy itt?
Mert itt lakom.
Mert nem kellett volna elmennem. Mert a kibaszott anyád vagyok.
- Oké. Bár ne lennél az. - Mit mondtál?
- Bár ne lennél az anyám. - Várj!
Meghalhatok holnap. Felfogtad ezt? Kibaszottul meghalhatok holnap.
És ha meghalok, sosem bocsátod meg magadnak,
mert ez az utolsó dolog, amit mondtál nekem.
- Miről beszélsz, baszd meg? - Ne beszélj így velem!
Te is így beszéltél. Kétszer is.
És nem csak te halhatsz meg holnap.
Én is.
- Szörnyen beszélsz velem. - Igen, baszd meg!
Ne!
Halló? Tartsa!
- Téged keres, a munkahelyedről. - Bassza meg!
A rendőrség? Komolyan szükség van erre?
Mrs. Ohashi lánya szerelte fel a kamerát.
Mi nyilván nem videózzuk le a betegeket.
Az egész egy nagy félreértés.
Semmi közöm az alsóneműhöz vagy a karcolásokhoz.
Beverly, Mrs. Ohashi letépi őket,
az alsóneműket, mert viszketnek.
Nem fér újabb botrány a negyedévbe.
Vigasztalni valakit nem bűn.
- Enyém lehet az irodaszéked? - Kivizsgálnak, nem kirúgnak.
Egyelőre.
Tessék, Joel. Tetszik?
Felöltöztetheted a halott anyámat. Mr. Kibaszott Szabályzat.
Köszönöm.
TISZTELETADÁS FRANCES PIERCE ÉLETE ELŐTT
1949. AUGUSZTUS 18. - 1995. MÁRCIUS 18.
A SZÍVÜNKBEN ÉL TOVÁBB
Öltöztetik az édesanyád.
Nagyon jól néz ki, Clare.
Régen a Tall Flags egyenruhádban szoktam kiverni rád.
- Az a kibaszott fehér... - Elrontod.
Ez csak adminisztratív szabadság.
- A nyomozás végéig. - Nyomozás folyik ellened?
Belső nyomozás. Csak belső. Oké.
- Nem az én hibám. - Nem a te hibád?
Beverly örült, hogy ott voltam.
Az alzheimeres?
Csak nem tudta, hogy hiba bugyiban aludni.
- Mi? - Én...
A nehézségeinkben segítettük
- egymást. - Folyton kérdezed,
hogy mi a terv. „Mi a terv? Mi legyen?”
Tudod? Most én kérdem, mi történik?
Mi van, Clare? Látni fogom a rendőrségi fotód
a tizenegy órai hírekben?
„Volt egészségügyi dolgozót idősbántalmazással vádolnak?” Jesszus!
Ki vagy te?
- Hogy érted, ki vagyok? - Ki a fasz vagy most, Clare?
Nem tudom, Danny.
Talán ez történik, amikor száműz a saját lányodtól
a férfi, akinek szeretnie, tisztelnie és megbecsülnie kéne,
mert kibaszottul
nem érzem a megbecsülést. Mi lett vele?
- Clare... - Nem.
Nem tudod, milyen,
ha kidobnak az otthonodból.
Nem bírtam ki még egy estét Amy hülye kihúzhatós kanapéján.
Nem volt máshová mennem. Nem vagyok olyan, mint te.
Danny, csak...
Csak te vagy és Rae, ennyi. Nincs másom.
- És Lucas. - Nem, én vagyok Lucasnak. Nem fordítva.
Csak haza akarok menni.
Tehetsz bárhova.
Behajíthatsz egy szekrénybe. Nem érdekel. Csak haza akarok menni.
Oké.
Oké?
Folytathatjuk a terápiát. Tudod, megpróbálni...
Megpróbálni helyrehozni ezt.
Remek.
Oké, remek. Nagyszerű.
Melen gondolkodom, de...
- Mi van Mellel? - Semmi. Remek.
Oké.
Ki kell cserélned az ágyneműnket.
Rae édeshármasozott benne.
Várj, mi?
Elnézést, a kápolna még zárva.
Szia! Hogy vagy?
- Jól. - Jó.
Joellal egy gimibe jártunk.
Ő Jess, a férjem.
Elhoztam a vendégkönyvet. Miben segíthetek?
- Semmiben. - Oké.
Baszki!
Semmi baj.
Ne hagyd, hogy megállítson!
Semmi baja. A babák sírósak, ne... Ne hagyd, hogy az utadba álljon!
Éhes vagy? Ennél valamit?
Nem jött el.
Apa.
Emlékszel, hogy ezt énekeltem neked?
- Aha. - Igen?
Minden rendben lesz.
Az orvos egy évet mondott?
Az orvosok is tévedhetnek.
Frances Pierce?
Ha beléd kötnek, csak mondd el, ki vagy.
Hogy a lányom vagy.
Kedves Sam! Mi a fasz?
INGA, A FARKAS
Mi a fasz kell, hogy válaszoljak neked?
Amióta felajánlottad a rovatot,
azon agyalok, ki vagyok én, hogy tanácsot adjak bárkinek.
És, hogy ki vagyok én egyáltalán.
Oké.
Dobként ver bennem a kérdés. Ki vagyok én?
Ki vagyok én?
Hogy kerültem ilyen távol attól, aki lenni akartam?
Az írótól, akiről anyám hitte, hogy lehetek.
Clare Marie Pierce Fall Creek vadonjában él
anyjával és testvérével.
Szeret olvasni és történeteket írni, és az álma, hogy egyszer New Yorkban lakjon,
és Londonban, és Orlandóban.
Sikeres írónő.
De tudom, ki vagyok.
Amikor semminek sincs értelme,
még mindig három dolog vagyok.
Az anyám lánya.
A lányom anyja.
És egy sikeres írónő.
Ha még nem is értem el semmit.
Szóval igen, Sam, igen.
Szeretettel...
Cukor.
A feliratot fordította: Bence Bozó