Din søde, søde pige.
Mor! Mor! Mor, stop!
Nej!
Klar dig bedre, min søde.
- Klar dig bedre. - Mor?
Klar dig bedre.
Klar dig bedre, søde skat.
- Sikke en morgen. - Du råbte.
Jeg beklager. Undskyld, jeg var...
Jeg var...
ved at drømme om min mor.
- Jeg drømmer altid om hende. - Slog hun dig?
Åh, Gud, nej, nej. Det er det modsatte.
Men du slog og sparkede.
Min kone, sådan var hun også.
EMNE: SUGAR?
"Clare, du har jo ikke sagt ja,
"men her er en slags brev. Sam."
"Kære Sugar, hvad fanden, hvad fanden, hvad fanden.
"Jeg stiller dette spørgsmål, fordi det kan bruges om alt hver dag.
"Med venlig hilsen, hvad fanden."
Hvad fanden. Det er ikke engang et skide spørgsmål.
DU GLEMTE AT BEDØMME DIN CHAUFFØR
Åh, Amy. Jeg har gjort noget.
- Skulle du ikke på job? - Kunne ikke koncentrere mig.
Hvad er noget?
- Det er slemt. - Okay, forfattermøde om 10 minutter.
Fuck. Okay.
- I går aftes, da jeg gik... - Ja.
...ringede jeg efter en Uber.
- Der var en chauffør. - Det er typisk for Uber.
Så jeg tog med hjem i hans lejlighed.
For han var lækker. Og jeg var stadig sur på Danny
og alt det der med "knap nok en kvinde." Og jeg elsker Beverly.
Vent nu lige. Hvem er Beverly?
Kvinden fra arbejdet, jeg har sovet med.
Hendes bofælle døde, der var alt det her med blodforgiftning. Jeg...
Åh, du godeste. Hvad er... Hvad sker der?
Fyren fra Uber.
Åh, Amy. Vi...
Kneppede du med Uber-chaufføren?
Nej, det var... Nej.
Der blev ligesom stukket en smule og rodet lidt rundt
Han var... han var som en muldvarp, der bare ledte instinktivt.
Bare... Jeg håber stadig på det bedste. Det var...
- Han kom faktisk ikke ind. - Okay.
Jeg ved ikke hvorfor. Det var, som om universet fortalte mig,
at selvom jeg ikke havde nogen grund til ikke at kneppe ham,
så ville jeg faktisk ikke.
Ja, men du har en grund til ikke at kneppe den fyr.
- Ja. Ja, netop. - Ja.
Vi gjorde det faktisk ikke. Jeg gjorde... Jeg gjorde ikke noget.
Ingen grund til at have det dårlig.
Okay, fedt. Hvorfor er du så her?
Jeg ved det ikke. Jeg ved det ikke.
Skat.
Må jeg... må jeg stille dig et spørgsmål?
Beverly?
- Har hun kræft, skat? - Nej. Hun er ved at dø af Alzheimers.
Okay, godt.
-Åh, min Gud. Clare, hej. - Armbånd af sneglehuse er tilbage.
- Hej. - Fuck. Forfattermødet.
- Hej! Nej, se timingen. - Hej.
- Når det er sagt... - Vent, vent. Går du?
Ja. Ja.
- Nå... vi kommer alle til at savne dig. - Fedt.
- Arbejder du på noget? - Jeg ved det.
- Det gør jeg, men godt at se jer. Ja. - Så godt.
Jeg vil læse den. Kommer du tilbage...
Ja.
Okay, okay. Farvel.
Hvem var det?
Far.
Har du ringet til ham?
Hun sagde, at vi godt måtte.
Han siger, at han kommer.
- Det er okay. - Nej, det er det ikke.
Hvad laver du?
- Han flipper helt ud. - Det lader jeg ham ikke.
Jeg lader ikke noget dårligt ske.
Det er der allerede.
STOP MED AT IGNORERE MIG
"Clare, at Sugar eller ikke Sugar. Svar nu for helvede bare. Sam."
Du tabte noget.
Jeg kommer til at dø uden at eje et par ordentlige underbukser.
Alle ved jo, at man skal sove uden underbukser.
- For ens ting skal kunne ånde. - Det siger jeg også.
- Der skal luftes ud. - Ja.
Den bliver svedig.
Men min datter er så bange for, at nogen skal se det.
Men hvis man ikke kan være fri, når man sover, hvornår kan man så?
Dame, få mig ud herfra, Jeg vil ikke være her.
Du ved.
Kom nu?
Her er uhyggeligt.
Jeg ved, at det er...
ikke er, som du gerne havde villet.
Jeg taler med din datter, jeg fortæller hende det.
Hun hører ikke efter. Crystal, hun hører aldrig efter.
Forstået.
Jeg vil hjem.
Ja, vi opdrager vores døtre til at kæmpe.
Og hvis vi er heldige, så vil de en dag kæmpe for os.
Der var en sang, der...
- Det gør mig ondt. - Ja, tak. Joel.
Også på dine vegne, Lucas.
- Ja, tak. - Hvor er dine forældre?
Jeg er deres stedfortræder. Mor gør jeres mor klar, far får tjekket antistoffer.
Okay.
Det er hendes kjole, hendes bælte og hendes sko.
Og de skal med i hendes kiste,
bare under hendes skjorte, tæt på hende.
Hendes hjerte... Joel, hører du efter?
Der er ikke noget undertøj her.
Hvad?
Vi kan ikke give din mor tøj på uden underbukser.
Hvad fanden.
Hvem går op i det? Hold op med at være pervers.
- Jeg er ikke pervers. - Hvorfor har hun brug for undertøj?
Hun får kjole på. Og hun har et bælte.
Og hun ligger i en kiste.
Så hun er kun synlig fra livet og opefter.
Beklager, men der skal undertøj på i alle åbne kister.
Du taler jo, som om jeg er en fremmed.
Det er sådan en lov i staten her.
Jeg... Hvis der ikke udleveres undertøj, skal kisten forblive lukket.
Du dyrkede skunk i hele ottende klasse
og sagde til mor, det var kinesisk te,
og nu er det dig der vil gennemtvinge disse usynlige,
falske, fucking regler, som ingen bekymrer sig om?
Okay, det er...
Det giver ingen mening, og det er klamt.
Men min mor klæder hende på,
og hun er nødt til at se undertøjet.
Giv ham dine.
Vi har ikke tid til at køre tilbage, gør det.
Jeg har ingen på.
Og det er så opholdsstuen,
hvor vi opfordrer beboerne til at nyde hinandens selskab.
Det er rart.
Vi har en rigtig gas...
- et åbent ildsted. - Clare?
Bevs datter er kommet for at se dig.
Okay, øjeblik. Du kan se, at det er klippesten...
Hvis brandalarmen går i gang, er det fordi, at hun brænder.
Ja. Et øjeblik, tak. Okay.
Jeg henter noget juice om et øjeblik. Hvad handler det om?
Hun nævnte, at hendes mor ikke har underbukser på
om morgenen, men hun har kradsemærker.
Hun tror, at du har noget med det at gøre.
Det havde hun jo også tilbøjelighed til.
Hun har angiveligt optagelser.
Optagelser?
For helvede da.
...de sidste to af disse,
kommer til at øge temperaturen en smule i løbet af de næste dage.
Vi får nok...
Så altså...
Så svært.
ROCKES APOTEK
Du går ind.
- Mig? - Ja.
- Hvorfor? Du er pigen. - Fordi du skylder mig det.
For jeg kan ikke...
Jeg kan ikke gå derind igen.
Det er okay. Jeg gør det.
Ikke?
- Ja... - Det gør mig ondt med din mor.
Tak, Carl.
Ja!
-Åh, gud. - Mor.
Åh, gud. Okay, så er det godt. Så gå alle ud. Kom så.
De bedste, de havde.
Hvad fanden er det? Er du skæv?
De hang på udsalgsstativet.
- Okay? - Er... er det, hvad du vil?
Er det seriøst sådan, du vil begrave vores døde mor?
Jeg vil ikke begrave vores mor.
Jeg vil ikke have det her til at ske. Jeg vil ikke gøre det her.
- Det skal bare være dig og mig... - Til hvad?
Lad os nu bare skride.
Ved jeres forældre det? Skal jeg lige ringe til dem?
De er ikke i landet lige nu.
- Mor, stop. - En trist trekant...
- Seksuelle eksperimenter... - Stop, mor.
- Hold op, mor. - I en andens soveværelse.
Du er i så store vanskeligheder.
Forstår du, hvor store vanskeligheder du er i?
- Kan du ikke bare... - Hvem var det? Hvad var den...
- Hold nu op. - ...dreng?
Skulle det være en pan-
- eller poly-ting... - Du skulle ikke være her.
- ikke okay. - Hvorfor er du her?
Fordi jeg bor her.
Fordi jeg aldrig skulle være gået min vej. Fordi jeg er din skide mor.
- Okay. Det ville jeg ønske, du ikke var. - Hvad sagde du?
- Jeg ville ønske, du ikke var min mor. - Vent.
Jeg kunne dø i morgen. Ved du det? Jeg kunne for helvede dø i morgen.
Hvis jeg gjorde det, ville du aldrig tilgive dig selv
for, at det ville være det sidste, du sagde til mig.
- Hvad fanden taler du om? - Du skal ikke sige hvad fanden til mig.
Jeg sagde det lige. Du sagde det lige to gange.
Og du er ikke den eneste, der kunne dø i morgen.
Det kunne jeg også.
- Det er en forfærdelig ting at sige. - Ja, det er det for fanden.
Nej.
Hallo? Vent.
- Det er til dig, det er dit job. - Fuck.
Politiet? Var det virkelig nødvendigt?
Det var fru Ohashis datter, hun satte kameraet op.
Vi filmer naturligvis ikke patienterne.
Det hele er bare en stor misforståelse.
Jeg har intet at gøre med hverken underbukserne eller kradsemærkerne.
Beverly, fru Ohashi tager dem selv af,
underbukserne, fordi hun siger, at de klør.
Vi kan ikke have endnu en skandale i dette kvartal.
Det er ikke forbudt at trøste nogen.
- Må jeg tage din ergonomiske stol? - Jeg bliver efterforsket, ikke fyret.
Endnu.
Værsgo, Joel. Kan du lide dem?
Nu kan du gå ind og give min mor dem på, hr. Fucking Regler og Forordninger.
Tak.
FEJRING AF FRANCES PIERCES LIV 18. AUGUST 1949 - 18. MARTS 1995
FRANCES PIERCE 18. AUGUST 1949 - 18. MARTS 1995
FOR ALTID I VORE HJERTER
Din mor bliver klædt på.
Hun ser rigtig godt ud, Clare.
Jeg spillede den af til dig i din cheerleader-uniform.
- Den hvide... - Du ødelægger det.
Det er bare en administrativ orlov.
- Under efterforskningen. - Bliver du efterforsket?
Jeg... internt. Kun internt. Forstået?
- Der er slet ikke min skyld, slet ikke. - Slet ikke din skyld?
Beverly elskede, at jeg var der.
Hende med Alzheimers?
Hun vidste ikke, at man ikke har underbukser på i sengen.
- Hvad? - Jeg har... Jeg...
Det var, som om vi begge hjalp hinanden
- i et svært øjeblik. - Du spørger altid,
hvad planen er. "Hvad er planen? Hvad sker der?"
Ja, for fanden da. For hvad er det, der sker?
Hvad sker der, Clare? Kommer jeg til at se dit forbryderfoto
i de sene nyheder? Kommer jeg...
"Tidligere ansat sundhedsvæsnet sigtet for overgreb på ældre?" For fanden!
Hvem er du?
- Hvad mener du med det? - Lige nu, hvem fanden er du, Clare?
Det ved jeg ikke, Danny.
Måske er det, hvad der sker, når man bliver udelukket fra sin egen datters liv
af den person, som skulle elske, ære og værdsætte mig.
- Jeg... - ... jeg er ikke
fucking værdsat. Hvor er påskønnelsen?
- Clare... - Nej.
Du ved ikke, hvordan det føles
at blive sparket ud af dit eget fucking hjem.
Jeg kunne ikke tilbringe en nat mere på Amys dumme sovesofa.
Jeg havde ingen andre steder at gå hen. Jeg er ikke ligesom dig.
Danny, jeg har kun...
Der er dig og Rae, ikke andre. Jeg har ikke andre.
- Og Lucas. - Nej, Lucas har mig. Jeg har ikke ham.
Jeg vil bare hjem.
Du kunne placere mig overalt.
Du kunne bare give mig et skab. Jeg er ligeglad. Jeg vil bare hjem.
Okay.
Okay?
Vi kan blive ved med at gå i terapi. Du ved, prøve at...
finde vej tilbage til, da vi havde det godt.
Fedt.
Okay, fedt. Fedt.
Jeg... jeg tænker på Mel, men...
- Hvad med Mel? - Ingenting, ingenting. Det er fedt.
Okay.
Du skal nok skifte lagner i vores seng.
Rae havde en trekant i den.
Vent, hvad?
Kapellet er ikke åbent endnu, beklager.
Hej. Hvordan har du det?
- Okay, okay. - Ja.
Joel og jeg har gået på gymnasiet sammen.
Det er Jess, min mand.
Jeg har taget gæstebogen med. Hvad kan jeg gøre?
- Ingenting. - Okay.
Fuck.
Det er okay. Det er okay.
Du må ikke lade det stoppe dig, bliv ved.
Hun er okay. Spædbørn græder. Det må du ikke lade stoppe dig.
Er I sultne? Vil I have noget at spise?
Han mødte ikke op.
Far.
Kan du huske, at jeg sang den her for dig?
- Ja. - Ja?
Det skal nok gå.
Lægen sagde et år.
Læger har ikke altid ret.
Frances Pierce?
Hvis de giver dig problemer, så siger du bare, hvem du er.
Sig, at du er min datter.
Kære Sam. Hvad fanden? Hvad fanden?
ULVEN INGA
Hvad fanden skal der til for, at jeg kan give dig et svar?
Siden du tilbød mig brevkassen,
har jeg tænkt over, om jeg kan give nogen gode råd.
Tænkt over, hvem jeg overhovedet er.
Okay.
Spørgsmål banker i mig som en tromme. Hvem er jeg?
Hvem er jeg? Hvem er jeg?
Hvordan kom jeg så langt væk fra den person, jeg gerne ville være?
Fra den forfatter, min mor troede, jeg kunne blive.
Clare Marie Pierce bor i vildmarken i Fall Creek
med sin mor og bror.
Hun elsker at læse og skrive historier, og det er hendes drøm at bo i New York,
og London og Orlando.
Hun er en anerkendt forfatter.
Men jeg ved godt, hvem jeg er.
Når alt andet slår fejl, og intet andet giver mening,
så er jeg altid tre ting.
Jeg er min mors datter.
Jeg er min datters mor.
Og jeg er en anerkendt forfatter.
Selvom jeg ikke har optjent anerkendelsen endnu.
Så, ja. Sam, ja.
Din...
Sugar.
Tekster af: Mads Frese