Kom igjen.
Pust dypt.
Pust ut.
Skyt.
Kom igjen.
Jeg felte den for deg.
Skyt byttet, din jævla feiging.
Thomas. Se på meg.
Jeg vil snakke med deg.
Dette er ikke lett for deg.
Den eldste sønnen, den førstefødte, du gjorde din plikt.
Du ordnet opp da Julia rømte,
bare så hun kunne komme tilbake flere år senere
og ta det som burde ha vært ditt.
Hva kalte du henne?
"Tilraneren"?
Du har pengeproblemer.
Du er under enormt press.
Hotellet var en livline.
Faren din sviktet deg.
Hvis du klikket,
hvis du mistet kontrollen, er du ikke den første til å gjøre det.
Du ville ikke være den siste.
Du har det vondt, Thomas.
Men dette er ikke en løsning.
Kan du gi meg geværet?
Jeg kan ikke...
Jeg kan ikke møte dem.
Missy! Nei!
Unnskyld.
Jeg sviktet deg, pappa.
Jeg drepte den ikke.
Jeg drepte ikke hjorten.
Unnskyld.
Jeg er så lei for det.
Hva gjorde ham så desperat?
DRAPSSTEINEN DEL TO
Mrs. Morrow,
var du sammen med Thomas i går?
Thomas var borte da jeg våknet.
Jeg gikk for å lete, men jeg fant ham ikke.
Når var det?
Rett før midnatt.
Jeg var sulten og gikk til kjøkkenet.
Han sov da jeg kom tilbake til rommet.
Hvor lenge var du på kjøkkenet?
Var det fem minutter?
Femten?
Jeg fulgte ikke med.
Jeg skjønner.
Han løy.
Ikke jeg.
Jeg ble bare med.
Dette er din feil. Du begynte.
Du.
Skal jeg legge til "overfalle en politimann"?
Legge deg i håndjern?
Ro deg ned!
Vi vet at du løy om alibiet.
-Madame, du burde ikke være her. -Jeg har diazepam.
Det vil roe ham. Det har gjort det før.
-Ok. Vær så god. -Thomas?
Kan mamma få komme inn?
Det er bare litt...
-Han spiller. -Eller så er virkeligheten for tøff.
Det er bra...
Det bildet utløste noe. Han er på flukt i sitt eget hode.
Du er den eneste jeg var stolt av.
Du må bare tilstå drapet på søsteren din.
Vær så snill, du må gå. La oss gjøre jobben vår.
Madame, kom.
Si fra når han er mann nok til å stå for det.
Var det slik i oppveksten, Thomas?
Faren din manipulerte deg, moren din var både kjærlig og kald?
Nok til å skade ethvert barn. Ikke rart du har hemmeligheter.
Hemmeligheter fører til løgner, Thomas.
Hadde det ikke vært en lettelse
å fortelle sannheten?
Jo.
Vi vet at du forlot rommet ditt den kvelden Julia ble drept.
Hvorfor?
Jeg måtte ringe kreditorene
for å be om mer tid. Ved midnatt. De er i Singapore.
Hvorfor fortalte du ikke om samtalen?
Det er min sak.
Vi trenger telefonen din. Vi må sjekke ringeloggen.
Kom igjen.
Men jeg slettet den.
-Sandra sjekker telefonen min. -Vi tar den uansett.
-Skal jeg arrestere ham? -Han har fått nok.
Sov litt. Vi fortsetter i morgen.
Ok. Kom igjen.
Jeg slettet den.
Jeg tar ham med opp på rommet. Send vakten til å passe på.
Jeg er så sliten. Når får jeg tilbake telefonen?
Du får den når vi er ferdige med den.
Da Thomas var på taket,
sa han noe om at han sviktet faren sin
fordi han ikke skjøt hjorten. Han virket traumatisert av det.
Innvielsen hans.
Ja.
Thomas feiget ut.
Noen andre drepte den.
Men pappa svertet ham likevel.
Tull.
Vi hadde en fest her den kvelden for å feire.
Løgn, mamma. Nok en Morrow-myte som alle trodde på.
"Thomas, gullgutten med gullskuddet".
Hvorfor sa ingen noe?
Prøvde faren deres å beskytte Thomas?
Ikke faen. Han klarte ikke å innse at favorittsønnen var en taper.
Det var min rolle.
Hvem skjøt hjorten om det ikke var Thomas?
Det må ha vært Julia.
Kevin.
Jeg er ubevæpnet, Kevin, som avtalt.
Kom du alene?
-Ja. -Bort med pistolen.
Stol på meg.
Jeg er her for å lytte, men bort med pistolen.
Vær så snill.
Jeg vet bare at jeg ikke var den siste som så Blue og Tommy i live.
Hvem var det?
Jeg hentet en tobakkforsendelse over grensen. Jeg fylte opp bilen.
Vi ble stoppet på Pine Ridge Road. Jeg var nesten hjemme.
Men så ble vi beordret av en politimann om å gå ut.
Blue begynte å filme med mobilen, og jeg løp fordi jeg har rulleblad.
Jeg vet hvordan det er.
Ja, jeg også.
Jeg hørte skudd.
Tre.
Jeg gjemte meg gudene vet hvor lenge.
-Hadde Tommy pistol på seg? -Lillebroren min? Nei.
Vi hater våpen. Noen ga meg denne for beskyttelse.
Da jeg kom frem, var det ingen der.
Bilen var borte, så jeg tenkte at politiet hadde arrestert dem.
Jeg lå lavt og...
Da jeg hørte at de var borte, visste jeg det.
De måtte være døde.
Når skjedde dette?
13. november i forfjor.
Samme hva som skjedde,
så var det ikke meg.
Tror du meg?
Du er her. Du kunne ha fortsatt på rømmen.
Det sier meg noe.
Men ansiktet mitt er på nyhetene.
Jeg må renvaske meg. Jeg kan ikke leve sånn lenger.
Jeg vil bare dra hjem.
-Da må du snakke med sjefen min. -Nei. Ikke andre politimenn.
De står bak dette, og de klandrer meg.
Sjefen min er ikke som andre politimenn.
Ok? Han...
Han bryr seg om Blue og Tommy.
Og han bryr seg om familien deres. Du må forholde deg til oss.
Vi får din side av saken i registeret.
-Du lyver. -Du kan få vitnebeskyttelse.
-Jeg sverger på livet. -Trekk unna!
-Jeg prøver bare å hjelpe. -Hold kjeft.
Snu deg.
Snu deg!
Ned på knærne.
Det var ikke meg, Sandra.
Hvorfor løy du, da?
Fordi jeg rotet det til.
Jeg har stor gjeld.
Det eneste alternativet er konkurs, så vi kommer til å miste huset.
Jeg gikk ut for å ringe kreditorene. Jeg kunne ikke det foran deg.
Jeg kunne ikke se på deg når jeg vet jeg er en fiasko.
Jeg skulle løse det.
-Så du har ikke en affære? -Nei. Aldri.
Om jeg har vært hemmelighetsfull, er det fordi jeg ikke ville svikte deg.
-Jeg beskyttet deg. -Beskyttet meg?
Jeg har vært gjennom et helvete og trodd du hadde noen yngre,
penere, tynnere, injisert meg selv med gift,
sultet meg selv, i den tro at jeg ikke var god nok lenger.
-Trodde at ekteskapet var falskt! -Madame!
Vær så snill.
Du burde ha sagt det. Jeg kunne ha hjulpet deg.
Bare hjelp... Hjelp meg nå.
Hjelp meg nå, Sandra. Du må si det til dem... Sandra!
Ok. Hun bryr seg fortsatt.
Det er når man slutter å krangle, at det er over.
Jeg overtar. Jeg meldte meg frivillig til nattpatrulje.
Ok, kom igjen.
Hei, Isabelle, er alt i orden?
Jeg møtte nettopp Kevin Kis.
Patron...
Han fortalte at Blue og Tommy ble drept av Sûreté.
Han tror at han blir lurt.
-Vil han snakke med meg? -Jeg spurte, men han stakk.
Jeg håper han ringer meg.
I så fall må du kontakte meg så vi kan gjøre dette sammen.
Jeg drar til hovedkvarteret.
Skal undersøke rapportene og se om historien hans stemmer.
Isabelle, vær veldig forsiktig.
Hvis Kevin snakker sant, vet vi ikke hvem vi kan stole på.
Greit.
Store sinn.
Det er ingen vits i å dra hjem så sent. Jeg hadde forstyrret Reine-Marie.
-Kan jeg slå meg ned? -Gjerne.
-Til lykke med bryllupsdagen. -Takk.
Jeg ba om Thomas sin telefonlogg.
Da vi møtte på kona hans, hadde selv hun sine tvil.
Thomas har brukt hele livet på å prøve å være en han ikke er.
Vi kan takke faren hans for det.
Han prøvde å løse ting selv da de var utenfor hans kontroll,
og han følte seg maktesløs, hjelpeløs. Ikke rart han klikket.
Pussig...
Det pussige er at han og kona fortsatt elsker hverandre.
Man merker det.
Det måtte et drap til for at de skulle innse det.
Noen ganger trenger vi et sjokk for å se hva vi tar for gitt.
Ja, hvis begge parter bryr seg nok.
Alle forhold går gjennom vanskelige tider.
-Sier han med det perfekte ekteskapet. -Neppe.
Ellers hadde jeg ikke tilbragt bryllupsdagen med deg.
Reine-Marie og jeg har våre ulikheter.
Men jobben vår
er ikke lett for partnerne våre.
All døden og smerten...
Svikte folk som sørger over sine kjære.
-Jøss, jeg trodde jeg var deprimert. -Ingen årsak.
Jeg støtter meg på henne.
Iblant...
Iblant bekymrer jeg meg for at jeg overvelder henne.
Nei. Reine-Marie, hun...
Hun velger å være der for deg.
Men ikke Enid?
Snakk med henne, Jean-Guy. Hør på henne.
Selv om du er redd for hva du får høre.
Ja.
Glem det. Det er bare en tøff tid.
Bare... Som du sa, det er helt normalt.
Ok.
Missy!
Nei!
Det er noe galt.
Drømmene.
De har vendt seg mot meg.
Armand, drømmer kan avdekke din dypeste frykt.
Hva er du redd for?
At jeg sitter fast.
Men jeg er her.
Jeg er her.
Hva mente Charles Morrow med disse utskjæringene?
-Hva prøvde han å si? -God morgen til deg.
-Hvordan var vakten i går? -Lang.
Jeg er så sulten.
Vet dere hva de trenger? En automat.
Hvis Julia skjøt hjorten, kan den ha vært for henne.
En slags anerkjennelse. Kanskje derfor hun smurte ekskrementer på den.
Er Mariana skilpadden? And.
-And. -Jeg elsker et problem.
Charles Morrow kalte Thomas en teit and.
Hvis anden er for ham, er faren en drittsekk.
Peter er hunden. Så hvem er katten?
Beklager, men hva har dette med Julias dødsfall å gjøre?
Jeg er ikke sikker ennå.
-Hva kan jeg gjøre? -Du kan ta en pause.
-Ikke før vi har løst dette. -Jean-Guy, trenger du hjelp?
Jeg har den perfekte jobben til deg.
Fire barn, fem utskjæringer, var én ment for deg? Katten, kanskje?
Lola, det var Julias kattunge. Charles ville drukne den da hun dro.
Jeg nektet.
Jeg visste hvor glad hun var i henne, men jeg var allergisk,
så Peter tok hånd om Lola. Nei.
Katten var definitivt for Julia.
Du pleiet faren din til det siste.
Forklarte han hva utskjæringene betydde?
Hvem de var for?
Nei, han sendte meg vekk da han tilkalte Mr. Maynard.
Han var ofte innom i sluttfasen.
Han sa at det holdt ham underholdt. Å endre testamentet på innfall,
la barna gjette og være uvitende.
Ikke bare barna.
Takk.
Hei, Lacoste.
Thomas brukte mobilen til en videosamtale med kreditorene
fra 00.02 og i en halvtime.
Jeg snakket med dem, kreditorene sa at Thomas var utenfor hotellet.
Men selv om de så at det regnet, så var han tørr.
Terrassen har en markise,
så det er mulig at han var der han sa.
Hvorfor skrev han lappen om han er uskyldig?
Hvem andre kunne det ha vært?
Jeg tar kontakt med Charles Morrows advokat.
Pappa forandret stadig testamentet.
Kanskje det er noen andre som ikke fikk det de ble lovet.
Jean-Guy, angående i går...
Ja. Jeg sier alt mulig når jeg drikker whisky.
Hallo.
Ja. Takk for...
Telefonloggen viser at jeg snakket sant.
Tror du virkelig at jeg kunne ha gjort det?
Sandra.
Jeg elsker deg.
Elsker deg også.
Unnskyld for hva jeg har utsatt deg for.
Dette er jævla koselig.
Jeg er ikke lenger mistenkt. Du burde være glad.
Søsteren vår er fortsatt død.
Og det er ikke min feil.
Så da er det greit.
-Så lenge Thomas ikke er i trøbbel. -Nå tuller du.
Ingenting forandrer seg. Fortsatt en selvopptatt tosk.
Og du er fortsatt en sjalu gutt, ikke sant, spjæling?
Ikke kall meg det.
Spjæling.
Ikke kall meg det!
-Thomas, vær så snill. -Alle vet du har vrangforestillinger.
-Du skjøt ikke hjorten. -Hva er problemet, spjæling?
At selv om jeg rotet det til, så var pappa mer glad i meg?
Eller er et fordi du er den lille tysteren som ødela alt for Julia?
Faen ta deg.
Han ga deg vel aldri noen.
Det er mansjettknappene mine!
Her er det nest siste utkastet av testamentet.
Etter Irene ble arven delt likt på fem.
Det er bare fire barn. Hvem er det femte? Barnebarn?
Usannsynlig. Alle de fire barna er navngitt.
Ifølge Mr. Maynard skulle Charles Morrow legge det femte navnet
i en forseglet konvolutt som skulle åpnes etter hans død.
Men han endret testamentet igjen.
Hvem er den femte arvingen? Hvorfor holde den personen hemmelig?
Ville Charles Morrow gjøre opp med noen, men så feiget han ut?
Leter du etter noe?
Sandra fortalte Lacoste at hun hørte Julia le
rundt klokken 23.15.
Hun sa at hun hadde forlatt rommet...
-Rett før midnatt. -Hun gikk på kjøkkenet.
Og Thomas sov da hun kom tilbake på rommet.
Vi vet at Thomas var i en samtale
med kreditorene til klokken 00.30, så det betyr
at Sandra raidet kjøleskapet i minst en halv time.
Elliot sier at da han forlot Julias rom,
gikk han rett på jobb på kjøkkenet.
Hadde han nevnt at han hadde sett Sandra?
Han har løyet til oss før. Vi må snakke med ham igjen.
Maurice vet hvilket skift Elliot har.
Kom tilbake!
Gi meg lykkemansjettknappene mine!
Nei! Nå er det nok!
Gi meg mansjettknappene.
Thomas! Slipp ham, la ham være!
Peter, hendene dine!
Slutt! Begge to!
Thomas!
Dette hjelper ikke.
Hva er galt med dere?
Søsteren deres er drept, men dere krangler bare.
Du vokste ikke opp med ham! Han var en bølle.
Som levde i skyggen av en større, slemmere bølle. Faren deres.
-Gi deg, pappa favoriserte ham. -Og straffet meg
da jeg ikke innfridde kravene.
Han hadde krav. Vet du hvordan det er å bli oversett?
Vet du hvordan det er å leve i frykt for å skuffe ham?
Jeg ville være i fred! Du hadde iallfall kunsten.
Jeg var ikke flink til noe!
Det har du rett i. Men pappa blåste i kunsten.
Han tilbød seg aldri
-å kjøpe maleriene. -Han fulgte karrieren din!
Han beholdt den jævla hunden du tegnet, gjorde den til en utskjæring!
Jeg fikk bare en elendig and!
Ok. Finn ut av det.
Det er ikke moro.
Faren deres tenkte å dele arven
på fem, ikke medregnet moren deres.
Det er fire barn... og noen idé om hvem det kan være?
Han hadde affærer.
-Pappa? -Hvordan vet du det?
Moren deres sa det.
På bryllupsnatten vår rådet hun meg til å se en annen vei.
"Som far, så sønn", sa hun.
Hun tok feil om det.
Ha meg unnskyldt.
Beklager om jeg plaget deg, Peter.
Jeg var sjalu.
Jeg visste at du ville rømme.
Men det gjorde jeg ikke.
Jeg tilga aldri meg selv for å ha forrådt Julia.
Men jeg trengte henne.
Hun var den eneste som passet på meg.
Det er min feil.
Burde ha vært meg.
Betjent Nichol i posisjon for områdetjeneste.
Hallo.
Charles var kanskje ikke trofast, men vi hadde en avtale.
Det siste han ønsket, var en skandale,
så han taklet Julias dilemma deretter.
Men hun var imot abort. Så hvis han hadde gjort feil...
Charles var mye, men ikke uforsiktig.
I motsetning til noen, med fylleaffærer...
Er dere nærmere å finne drapsmannen til datteren min?
Jeg begynner å bli lei av dette triste stedet.
Kan dere ha meg unnskyldt?
Ikke bekymre deg. Jeg skal ikke kutte ukelønnen.
Vi finner noe annet du kan gjøre hjemme.
Du trenger ikke. Bean og jeg har hatt lyst til å reise,
og 20 000 burde gi oss en fin bobil.
Finn noen andre å herse med.
Hei, Bean.
Hvem gjemmer du deg fra?
Bare velg.
-Hørte du den samtalen? -Det er greit.
Jeg vet at bestefar aldri aksepterte meg. Mamma kalte ham dinosaur.
Neppe rettferdig for dinosaurer.
-Er faren din her, Bean? -Mamma trenger ingen mann.
Hun sier det til seg selv hver dag.
Passer meg. Jeg kan dikte ham opp.
Hvordan er han?
Herkules? Persevs?
I dag...
...ligner han på deg. En mann som fjerner de slemme.
Takk, Bean.
Hvor skal du, førstebetjent?
Jeg skal finne de slemme.
Hei.
Betjent Lacoste. Jeg ser du har overvåkingskameraer.
Ja.
Her ute er vi i konstant fare for å bli ranet.
Jeg beholder filene, i tilfelle de samme dukker opp.
-Det er smart. -Takk.
Hvor langt tilbake?
Vent, der. Pause.
Spol.
Kan du forstørre det?
Ja.
Ok, spill av.
Sett på pause.
Kevins historie stemmer.
Det var en politibil etter ham den dagen Blue og Tommy forsvant.
Så han snakket sant.
-Politiet drepte Blue. -Og nå klandrer de ham for det.
Hvis han ringer, si at vi tror på ham. Si at vi kan hjelpe ham.
Problemet er at han ikke stoler på politiet. Jeg klandrer ham ikke.
Jeg er på vei dit.
Send meg opptaket.
Elliot hadde ikke noe sted å bo, så han fikk rommet mitt.
Elliot?
Takk, Maurice. Hvis du ser Elliot, må du komme med ham.
Greit, monsieur.
Elliot brukte et alias.
Han heter Liam Martin.
Ifølge databasen ble han arrestert for noen år tilbake.
Overgrep mot kjæresten. Drapsvåpenet?
-Jeg fant det i skapet hans. -Han var sammen med henne.
Han er den eneste som så henne etter middagen.
Han øvde på den falske signaturen. Han kunne ha forfalsket Thomas' skrift.
Vi bør snakke med Maurice.
Jeg får ikke tak i Elliot på telefonen, men vi burde se ham på overvåkingen.
-Det var låst da jeg gikk. -Han har rømt.
-Har han bil? -Nei.
Pokker, han kan være langt unna.
Alle enheter: Mistenkte Elliot rømmer til fots.
Hvit mann, 177 cm, brunt hår, brune øyne,
midten av 20-årene, mulig bevæpnet og farlig. Betjent Nichol, er du der?
Stopp der, din lille dritt!
-Greit! -Snu deg!
Betjent Nichol, hører du?
Opp mot steinen. Nå!
Venstre hånd på ryggen!
Leker tøff, hva?
Du gikk ikke tilbake på jobb på kjøkkenet etter sexen med Julia.
Hvor var du, Liam?
På rommet.
Jeg rømte fordi dere ville finne ut hvem jeg var.
Politiet er etter meg for noen småting.
Jeg kom hit for å ligge lavt.
Men jeg drepte ikke Julia Morrow.
Hvorfor var drapsvåpenet på rommet ditt?
Jeg har aldri sett den før.
-Hvordan havnet den der? -Arrester ham.
-Nei. -Oui, chef.
-Nei. -Bra jeg hadde områdetjeneste.
-Rett sted til rett tid. -Det var ikke meg.
Vær så snill. Tro meg. Det var ikke meg!
Betjent Lacoste.
Jeg kan ikke rømme mer. Jeg vil snakke med sjefen din.
Du gjør det rette. Hvor er du?
-Lov meg at det vil være trygt. -Du er trygg. Stol på oss.
Kevin, vi tror deg.
Det vietnamesiske stedet.
-Ved busstasjonen i Montreal. -Ok, bli der.
Jeg skal hente sjefen min. Det ordner seg. Vi kan beskytte deg.
Takk.
...vil hjelpe meg å velge vei. Hun gleder seg til å dra.
Hun har gitt meg en liste over steder hun vil besøke.
Jaså? Hva er øverst på listen?
-Dinosaurmuseet... -Dette bildet av dere,
hvem tok det?
Aner ikke. Jeg var baby.
Kanskje Maurice. Pappa lot ham bli med for å jage byttet.
Han hadde med et reservevåpen. Vi glemte alltid at han var der.
En av utskjæringene var ment for deg.
Endelig. Kan jeg få litt service her? Jeg vil ha en drink.
Unnskyld meg?
Maurice!
-Maurice? -Hva leser du?
Stå stille.
Maurice.
Det er over. Kom igjen.
Bean har ikke gjort noe.
-Slipp henne. -Bean! Slipp henne!
Vær så snill! Ikke gjør henne noe.
Vær så snill!
Kan dere høre meg nå?
Hører dere nå, som en dyrebar Morrow er i fare?
Bean, se på meg.
Se på meg. Alt kommer til å gå bra.
Moren min...
Moren min døde av hjertesorg.
Fordi faren min,
faren min, Charles Morrow, ikke ville forplikte seg til henne.
Til oss. Han brøt alle løftene han ga.
Selv etter at hun døde,
sverget han på å gjøre opp og gi meg hotellet.
Jeg har jobbet for ham hele livet.
Selv om jeg forble lojal og taus og...
Vent.
-Deres skam. -Rolig!
Du tjente familien, bortskjemte og privilegerte, men de så deg aldri.
Og alt mens
du visste at du var den førstefødte, den som var berettiget.
Du skjøt hjorten, ikke sant?
-Du må. -Kom igjen, gutt.
Det var for din skyld.
Jeg felte denne hjorten for deg.
Skyt byttet, din jævla feiging.
Jeg visste at du klarte det.
Kom hit, gutt.
Han sa at jeg ikke skulle si noe.
Jeg var alltid hans skitne lille hemmelighet.
Julia var den eneste som var snill mot meg,
og jeg var glad i henne.
Hva skjedde, Maurice?
Fortalte du henne hemmeligheten din?
Jeg trodde hun ville like
å ha meg som halvbror og at vi kunne drive hotellet sammen.
Men...
...hun sa at hun var ferdig med fortiden...
...at jeg ikke betydde noe for henne.
Hun kalte meg en snylter.
Hun var ditt siste håp.
Den ene du trodde du kunne stole på.
Hun lo meg opp i ansiktet som om jeg var et null!
Hun fikk deg til å føle deg som den ensomme, forsømt gutten igjen.
Jeg tok spaden og...
Jeg ville bare...
Få henne til å slutte å le.
Nok barn har lidd, Maurice.
Nei.
Ikke gjør dette barnet noe.
La henne gå til moren sin.
Vennen min!
Kom igjen.
Noe nytt om sprutmønsteret?
Mønstret hjemme hos Kevin matcher ikke skuddsår eller knivstikk.
Kriminalteknikeren sa at det ser ut som om det er iscenesatt.
Kevin har prøvd å ringe.
-Politi! -Politi!
Det er ikke meg!
-Ned på knærne! -Vær så snill.
Det er ikke meg!
Snakk med betjent Lacoste.
Betjent Lacoste.
Han er arrestert.
Tekst: Bente
Kreativ leder Heidi Rabbevåg