Kom nu.
Dyb indånding.
Ånd ud.
Skyd.
Kom nu, søn.
Jeg nedlagde den for dig.
Skyd byttet, din skide svans.
Thomas. Kig på mig.
Jeg vil tale med dig.
Jeg ved, det ikke er let for dig.
Den ældste søn, den førstefødte, du gjorde din pligt,
samlede stumperne, efter Julia stak af,
blot for at se hende suse ind flere år senere
og tage, hvad der skulle have været dit.
Hvad kaldte du hende?
"Tronraneren"?
Du har pengeproblemer.
Du er under enormt pres.
Hotellet var en livline.
Din far svigtede dig.
Hvis du knækkede...
Hvis du mistede kontrollen, ville du ikke være den første gode mand.
Eller den sidste.
Du lider, Thomas.
Men det her er ingen udvej.
Hvorfor giver du mig ikke riflen?
Jeg kan ikke...
Jeg kan ikke se dem i øjnene.
Missy! Nej!
Undskyld.
Jeg svigtede dig, far.
Jeg slog den ikke ihjel.
Jeg dræbte ikke bukken.
Undskyld.
Jeg er så ked af det.
Hvad gjorde ham så desperat?
MORDSTENEN - DEL TO
Fru Morrow...
Var du virkelig sammen med Thomas i aftes?
Da jeg vågnede, var Thomas væk.
Jeg ledte, men jeg kunne ikke finde ham.
Hvad tid var det?
Lige før midnat.
Jeg var sulten og gik i køkkenet.
Da jeg kom tilbage til værelset, sov han.
Og hvor længe var du i køkkenet?
Var det fem minutter?
Femten?
Jeg mistede overblikket.
Javel.
Han løj.
Ikke mig.
Jeg gik med til det.
Det er alt sammen din skyld. Du startede det her.
Så.
Skal jeg tilføje "vold mod betjent" til listen?
Lægge dig i håndjern?
Fald ned!
Vi ved, du løj om dit alibi.
-Madame, du burde ikke være herinde. -Jeg har diazepam.
Det vil berolige ham. Det har det gjort i fortiden.
-Okay. Vær så venlig. -Thomas?
Må mor komme ind?
Det er bare lidt...
-Det er skuespil. -Eller virkeligheden er for meget.
Det er godt...
Fotografiet udløste noget. Han er på flugt i sit eget hoved.
Du er den eneste, jeg var stolt af.
Nu skal du bare indrømme, at du dræbte din søster.
Du er nødt til at gå. Lad os gøre vores arbejde.
Madame, kom så.
Sig til, når han er mand nok til at tage ansvar.
Var det sådan, da du var barn, Thomas?
Din fars tankespind og din mors vekslen.
Det er nok til at skade et barn. Selvfølgelig har du hemmeligheder.
Hemmeligheder fører til løgne, Thomas.
Ville det ikke være en lettelse...
...at begynde at sige sandheden?
Jo.
Den aften Julia blev myrdet, ved vi, at du forlod dit værelse.
Hvad for?
Jeg ringede til kreditorer...
...og bad om mere tid. Ved midnat. De er i Singapore.
Hvorfor fortalte du os ikke om opkaldet?
Det er sgu min sag.
Vi er nødt til at tjekke dine opkald.
Kom nu.
Jeg har slettet det.
-Sandra tjekker telefonen. -Vi tager den alligevel.
-Skal jeg tage ham med? -Han har fået nok.
Hvil dig, Thomas. Vi fortsætter i morgen.
Kom.
Jeg slettede det.
Jeg følger ham op. Send vagten op.
Jeg er så træt. Hvornår kan jeg få min telefon tilbage?
Når vi er færdige med den.
Da Thomas var på taget,
sagde han noget om at have svigtet sin far,
fordi han ikke skød bukken. Han virkede traumatiseret af det.
Hans blodritual.
Ja.
Thomas turde ikke.
En anden skød den.
Men far smurte ham alligevel.
Nonsens.
Vi holdt fest for at fejre det.
Det er løgn, mor. Endnu en Morrow-myte, vi hoppede på.
"Thomas, den gyldne dreng med det gyldne skud."
Hvorfor fortalte ingen mig det?
Prøvede din far at beskytte Thomas?
Nej, sgu. Han ville bare ikke indse, at hans yndlingssøn var en taber.
Det var min rolle.
Hvis Thomas ikke gjorde det, hvem skød så hjorten?
Det må have været Julia.
Kevin.
Jeg er ubevæbnet, Kevin, som vi aftalte.
Kom du alene?
-Ja. -Læg din telefon fra dig.
Du kan stole på mig.
Jeg er her for at lytte, men du skal lægge din pistol.
Vær nu rar.
Jeg ved bare, at jeg ikke var den sidste, der så Blue og Tommy i live.
Hvem var så, Kevin?
Jeg hentede en tobaksforsendelse over grænsen. Jeg fyldte bilen.
Vi bliver stoppet på Pine Ridge Road. Jeg var næsten hjemme.
Men så steg én af betjentene ud.
Blue begyndte at filme på sin telefon, og jeg løb, fordi jeg er straffet.
Jeg ved, hvordan det lort går.
Ja, det gør jeg også.
Jeg hørte skud.
Tre.
Jeg gemte mig. Aner ikke hvor længe.
-Havde Tommy en pistol på sig? -Min lillebror? Nej.
Vi hader våben. Nogen gav mig den her til beskyttelse.
Da jeg kom ud, var der ingen.
Bilen var væk, jeg regnede med, at politiet havde taget dem.
Jeg holdt lav profil.
Og da jeg hørte, de var væk, vidste jeg det bare.
De måtte være døde.
Hvornår var det nøjagtigt?
Den 13. november for to år siden.
Uanset hvad der skete med dem,
var det ikke mig.
Tror du på mig?
Du er her. Du kunne være flygtet videre.
Det fortæller mig noget.
Men mit ansigt er overalt i nyhederne.
Jeg må rense mit navn. Jeg kan ikke leve sådan mere.
Jeg vil bare hjem.
-Så skal du tale med min chef. -Nej. Ingen andre betjente.
De står bag det her, og de tørrer den af på mig.
Min chef, han er ikke som andre betjente.
Okay? Han...
Han bekymrer sig om Blue og Tommy.
Og han bekymrer sig om din familie. Du skal kun tale med os.
Okay? Vi får din historie registeret.
-Du lyver. -Du får vidnebeskyttelse.
-Jeg sværger på mit liv. -Bliv der!
-Jeg prøver bare at hjælpe. -Hold din kæft.
Vend dig om.
Vend dig om!
Ned på knæ.
Det var ikke mig, Sandra.
Hvorfor så lyve?
Fordi jeg kvajede mig.
Jeg er i frygtelig gæld.
Den eneste mulighed er at erklære konkurs, hvilket betyder, at vi mister huset.
Jeg gik ud for at ringe til kreditorer. Det kunne jeg ikke gøre foran dig.
Jeg kunne ikke se dig i øjnene som den fiasko, jeg er.
Jeg håbede på at ordne det.
-Så du har ikke en affære? -Nej. Aldrig.
Jeg har været hemmelighedsfuld, fordi jeg ikke ville svigte dig.
-Jeg beskyttede dig. -Beskyttede mig?
Jeg har gennemgået et helvede med tanken om dig og en yngre,
smukkere, tyndere kvinde, injiceret mig selv med gift,
sultet mig selv og tænkt, at jeg ikke var god nok mere.
-Og at mit ægteskab var løgn! -Frue!
Vær nu sød, frue.
Du skulle have sagt det. Jeg kunne have hjulpet dig.
Bare hjælp... Hjælp mig nu.
Hjælp mig nu, Sandra. Du må fortælle dem... Sandra!
Okay. Hun bekymrer sig stadig.
Det er først forbi, når skænderierne stopper.
Jeg overtager. Jeg tager nattevagten.
Kom så.
Hej, Isabelle, er alt okay?
Jeg har lige mødt Kevin Kis.
Patron...
Han fortalte mig, at Blue og Tommy blev myrdet af Sûreté.
Han tror, han går i en fælde.
-Vil han tale med mig? -Jeg foreslog det, men han smuttede.
Jeg håber, han ringer tilbage.
Hvis han gør det, kom direkte til mig, vi kan gøre det sammen.
Jeg går til hovedkvarteret.
Jeg tjekker fortegnelserne og ser, om det giver mening.
Isabelle, vær meget forsigtig.
Hvis Kevin fortæller sandheden, ved vi ikke, hvem vi kan stole på.
Okay.
Store sind.
Det giver ikke mening at tage hjem nu. Jeg ville bare vække Reine-Marie.
-Må jeg sætte mig? -Endelig.
-Tillykke med bryllupsdagen. -Tak.
Jeg bad om Thomas' telefonoptegnelser.
Og så stødte vi på hans kone, selv hun var i tvivl.
Thomas har brugt hele sit liv på at prøve at være en, han ikke er.
Det kan vi takke hans far for.
Han forsøgte at ordne ting, selv når de spandt ud af hans kontrol,
han følte sig magtesløs. Selvfølgelig slog det klik.
Det sjove er...
Det sjove er, at han og hans kone, de elsker stadig hinanden.
Det kan man se.
Det krævede kun et mord at indse det.
Nogle gange tager det et chok at få os til at se, hvad vi tager for givet.
Ja, hvis begge parter stadig bekymrer sig nok.
Alle forhold går gennem svære tider.
-Siger manden med det perfekte ægteskab. -Næppe.
Ellers ville jeg ikke bruge min bryllupsdag med dig.
Reine-Marie og jeg har vores uenigheder.
Men det arbejde, vi gør,
det er ikke let for vores partnere.
Al den død og smerte...
Og svigte mennesker, der sørger over deres kære.
-Og jeg troede, jeg var depri. -Det var så lidt.
Jeg støtter mig til hende. Det gør jeg.
Nogle gange...
Nogle gange frygter jeg, at jeg trækker hende ned.
Nej. Reine-Marie, hun...
Hun vælger at være der for dig.
Gør Enid ikke det?
Tal med hende, Jean-Guy. Lyt til hende.
Selv hvis du er bange for, hvad du måske hører.
Ja.
Glem det. Det er bare en hård periode.
Som du sagde. Det er helt normalt.
Okay.
Missy!
Nej!
Der er noget galt.
Drømmene.
De har vendt sig imod mig.
Armand, drømme kan afsløre din dybeste frygt.
Hvad er du bange for?
At jeg sidder fast.
Men jeg er her.
Jeg er her.
Hvad var Charles Morrows hensigt med de udskæringer?
-Hvad prøvede han at sige? -Og godmorgen til dig.
-Hvordan var nattevagten? -Lang.
Jeg er så sulten.
Ved du, hvad de mangler? En madautomat.
Hvis Julia skød bukken, kunne den have været til hende.
En anerkendelse. Måske er det derfor, hun smurte ekskrementer på.
Mariana er skildpadden? Anden.
-And. -Jeg elsker en god gåde.
Charles Morrow kaldte Thomas en halt and.
Hvis anden er til ham, er hans far virkelig en idiot.
Peter er hunden. Hvem er katten?
Undskyld, men hvad har det med Julias død at gøre?
Jeg er ikke sikker endnu.
-Hvad kan jeg gøre? -Hvorfor tager du ikke en pause?
-Ikke før vi har knækket det her. -Jean-Guy, mangler du hjælp?
Jeg har det perfekte job til dig.
Fire børn, fem udskæringer, var en tiltænkt til dig? Katten, måske?
Lola, det var Julias killing. Da hun rejste, ville Charles drukne den.
Jeg nægtede.
Jeg vidste, hun elskede hende, men fordi jeg var allergisk,
tog Peter sig af Lola. Nej, nej.
Katten var absolut til Julia.
Du plejede din far til det sidste.
Forklarede han, hvad udskæringerne betød?
Hvem var de til?
Nej, han sendte mig altid væk, når han tilkaldte hr. Maynard.
Han kom meget forbi til sidst.
Han sagde, at det underholdt ham at omstemme sig over luner
og lade børnene gætte.
Ikke kun børnene.
Tak.
Hej, Lacoste.
Thomas brugte sin mobiltelefon til et videoopkald til sine kreditorer
fra 00.02 i ca. en halv time.
Jeg talte med dem. Kreditorerne siger, at Thomas var uden for hotellet.
Men selvom de kunne se, at det regnede, var han knastør.
Terrassen har en markise,
så det er muligt, han var, hvor han sagde, han var.
Hvorfor skrive brevet, hvis han er uskyldig?
Og hvem gjorde det ellers?
Jeg kontakter Charles Morrows advokat.
Farmand ændrede vist testamentet tit.
Måske er der andre, der ikke fik, hvad de blev lovet.
Jean-Guy. Angående vores snak i går aftes...
Ja. Jeg siger en masse lort, når jeg drikker whisky.
Hej.
Ja. Tak for...
Telefonoptegnelserne viser, at jeg talte sandt.
Tror du virkelig, jeg kunne have gjort det?
Sandra.
Jeg elsker dig.
Og jeg elsker dig.
Undskyld for det, jeg udsatte dig for.
Det er sgu da hyggeligt.
Jeg slipper. Du kunne godt glæde dig på mine vegne.
Vores søster er stadig død, Thomas.
Og det er ikke min skyld.
Er det så okay?
-Så længe Thomas ikke er i knibe. -Du tager da pis på mig.
Intet ændrer sig, vel? Du er stadig en egoistisk nar.
Og du er stadig en jaloux efternøler, ikke, Plet?
Kald mig ikke det.
Plet.
Kald mig ikke det!
-Thomas, vær nu sød. -Vi ved, at du er helt fra den.
-Du skød ikke bukken. -Hvad er så dit problem, Plet?
Er det, fordi selv da jeg kvajede mig, elskede far mig stadig mere end dig?
Eller fordi du er den lille stikker, der ødelagde alt for Julia?
Fuck dig.
Han gav dig aldrig noget.
Hey! Det er mine manchetknapper!
Jeg har det næstsidste testamenteudkast.
Efter Irene blev arven delt ligeligt i fem.
Der er kun fire børn. Hvem er den femte? Barnebarnet?
Ikke sandsynligt. Alle fire børn er navngivet.
Ifølge hr. Maynard skulle Charles Morrow efterlade det femte navn
i en forseglet konvolut, der skulle åbnes efter hans død.
Men så ændrede han det igen.
Så hvem er den femte arving? Hvorfor holde den person hemmelig?
Ville Charles Morrow gøre det rette, men mistede så modet?
Leder du efter noget?
Sandra fortalte Lacoste, at hun hørte Julia grine
omkring 23.15.
Hun fortalte dig, at hun forlod sit værelse...
-Lige før midnat. -Hun gik ind i køkkenet.
Da hun kom ind på sit værelse, sov Thomas.
Vi ved, at Thomas var på det opkald
med sine kreditorer indtil 00.30, hvilket betyder,
at Sandra plyndrede køleskabet i mindst en halv time.
Elliot siger, at da han forlod Julias værelse,
gik han lige tilbage til arbejdet i køkkenet.
Han burde da have nævnt at se Sandra?
Han har løjet for os før. Vi er nødt til at tale med ham igen.
Maurice ved ikke, hvilken vagt Elliot har.
Kom tilbage!
Giv mig mine lykkemanchetter tilbage!
Nej! Det er nok!
Giv mig manchetknapperne.
Thomas! Slip ham, lad ham være!
Peter, dine hænder!
Stop det her! Begge to!
Thomas!
Det hjælper ikke.
Hvad er der galt med jer?
Jeres søster er død, og så slås I bare?
Du voksede ikke op med ham! Han var en bølle.
Der levede i skyggen af en større, ondere bølle, din far.
-Far beskyttede ham. -Og straffede mig,
når jeg svigtede forventningerne.
Han havde dem da. Jeg blev ignoreret.
Ved du, hvordan det er at leve i frygt for nogensinde at skuffe ham?
Jeg ville være i fred! I det mindste havde du din kunst.
Jeg var god til ingenting!
Det har du ret i. Men far var ligeglad med min kunst.
Han tilbød aldrig
-at købe et maleri. -Han fulgte din karriere!
Han beholdt den skide hund, du tegnede, gjorde den til en udskæring!
Alt, hvad jeg fik, var en elendig, skide and!
Okay. Gå og find ud af det.
Det er ikke sjovt.
Jeres far havde engang til hensigt at opdele arven
i fem, ikke inklusive jeres mor.
Så det er fire børn, plus... Nogen idé om, hvem det kan være?
Han havde affærer.
-Far? -Hvordan ved du det?
Jeres mor sagde det.
På vores bryllupsnat rådede hun mig til at se den anden vej.
"Som far, så søn," sagde hun.
Det tog hun fejl af.
Undskyld mig.
Undskyld, hvis jeg plagede dig, Peter.
Jeg var jaloux.
Jeg vidste, du ville flygte.
Men det gjorde jeg ikke.
Jeg tilgav aldrig mig selv for at have forrådt Julia.
Jeg havde brug for hende.
Hun var den eneste, der passede på mig.
Det er min fejl.
Det burde have været mig.
Agent Nichol i position til perimetertjeneste.
Hallo.
Charles var måske ikke trofast, men vi havde en aftale.
Det sidste, han ønskede, var en skandale,
og derfor behandlede han Julias dilemma derefter.
Men han var imod abort. Så hvis han kvajede sig...
Charles var mange ting, men han var ikke skødesløs.
I modsætning til nogle med fuldesex...
Er du tættere på at finde min datters morder?
For jeg er snart træt af det her elendige sted.
Vil I undskylde mig?
Bare rolig, kære. Jeg stopper ikke dine lommepenge.
Vi finder noget andet, du kan lave derhjemme.
Det er ikke nødvendigt, mor. Bean og jeg har ventet på at rejse et stykke tid,
og 20.000 burde være nok til en anstændig autocamper til os.
Find en anden at koste rundt med.
Hej, Bean.
Hvem gemmer du dig for?
Vælg selv.
-Hørte du den samtale? -Det er okay.
Bedstefar har aldrig bifaldet mig. Mor kaldte ham en gammel dinosaur.
Det er unfair mod dinosaurer.
-Ser du din far, Bean? -Mor har ikke brug for en mand.
Det siger hun hver dag i spejlet.
Det er fint. Jeg finder bare på ham.
Hvordan er han så?
Herkules? Perseus?
I dag...
...er han ligesom dig. En mand, der burer skurkene inde.
Tak, Bean.
Hvor skal du hen, chef?
Jeg finder skurkene.
Hej.
Overbetjent Lacoste. Jeg kan se, du har overvågning udenfor.
Ja.
Herude er vi i konstant risiko for at blive røvet.
Så jeg opbevarer filerne, hvis de samme ansigter dukker op.
-Smart. -Tak.
Hvor langt tilbage vil du gå?
Vent, der. Pause.
Spol tilbage.
Kan du forstørre det?
Ja, helt sikkert.
Okay, lad det spille.
Paus der.
Kevins historie passer.
Der var en politibil efter ham, den dag Blue og Tommy forsvandt.
Så han fortalte sandheden.
-Politiet slog Blue ihjel. -Og nu tørrer de det af på ham.
Hvis han ringer, så fortæl ham, at vi tror på ham, og at vi kan hjælpe.
Han stoler ikke på politiet. Jeg bebrejder ham ikke.
Jeg er på vej.
Send mig optagelserne.
Elliot havde ikke et sted at bo, så jeg gav ham et værelse.
Elliot?
Tak, Maurice. Hvis du ser Elliot, så kom med ham.
Fint, monsieur.
Elliot brugte et alias.
Hans rigtige navn er Liam Martin.
Ifølge databasen blev han anholdt for et par år siden.
Vold mod kæresten. Mordvåbnet?
-Jeg har måske fundet det i hans skab. -Han var hos hende.
Han er den eneste, der så hende efter middagen.
Han øvede sin falske underskrift. Han kan have forfalsket Thomas' skrift.
Vi burde tale med Maurice.
Jeg kan ikke få fat i Elliot på telefonen, men vi burde se ham på overvågningen.
-Den var låst, da jeg gik. -Han er stukket af.
-Har han en bil? -Nej.
Pis, han kan være langt væk.
Giv agt, alle enheder, mistænkte Elliot flygter til fods.
Hvid mand, 178 cm, brunt hår, brune øjne,
midten af 20'erne, potentielt bevæbnet og farlig. Agent Nichol, er du der?
Stop lige der, din lille lort!
-Okay! -Vend dig om!
Agent Nichol, modtager du?
Op mod klippen. Nu!
Venstre hånd bag din ryg!
Leger vi hårdt?
Du gik ikke tilbage i køkkenet, efter du havde haft sex med Julia.
Hvor var du, Liam?
På mit værelse.
Jeg løb, fordi du ville finde ud af, hvem jeg var.
Politiet er efter mig for nogle småting.
Så jeg holdt lav profil her.
Men jeg dræbte ikke Julia Morrow.
Hvorfor blev mordvåbnet så fundet på dit værelse?
Den har jeg aldrig set før.
-Hvordan endte den der? -Anhold ham.
-Nej. -Oui, chef.
-Nej. -Godt, jeg var på perimetertjeneste.
-Rigtig tid og sted. -Det var ikke mig.
Tro mig! Det var ikke mig! Jeg beder jer!
Overbetjent Lacoste.
Jeg kan ikke løbe længere. Jeg vil tale med din chef.
Du gør det rigtige. Hvor er du?
-Lov mig, at jeg er i sikkerhed. -Du er i sikkerhed. Du kan stole på os.
Kevin, vi tror på dig.
Den vietnamesiske.
-Ved Montreal busstation. -Okay, bliv der.
Jeg henter min chef. Det skal nok gå. Vi kan beskytte dig.
Tak.
...vil hjælpe mig med at vælge stien. Hun glæder sig til at starte.
Så hun har allerede givet mig listen over steder, hun vil besøge.
Ja? Hvad står øverst?
-Dinosaur-museet... -Det fotografi, I alle er på...
Hvem tog det?
Aner det ikke. Jeg var lille.
Maurice, måske. Far lod ham tage med som klapper af og til.
Han havde et ekstra våben. Vi glemte altid, at han var der.
En af udskæringerne var beregnet til dig.
Endelig. Kan jeg få noget service her? Jeg vil gerne have en drink, tak.
Undskyld mig?
Maurice!
-Maurice? -Hvad læser du?
I bliver der.
Maurice.
Det er forbi. Kom nu.
Bean har intet gjort dig.
-Lad hende gå. -Bean! Lad hende gå!
Lad være! Du må ikke gøre hende noget!
Jeg beder dig!
Kan du høre mig nu?
Lytter I nu, hvor en af jeres kære Morrower er i fare?
Bean, kig på mig.
Kig på mig. Alt skal nok gå.
Min mor...
Min mor døde af et knust hjerte.
Fordi min far...
...min far, Charles Morrow, ikke ville forpligte sig til hende.
Til os. Han brød ethvert løfte, han gav.
Selv efter hun døde,
svor han at gøre det rette og give mig hotellet.
Jeg havde arbejdet for ham hele mit liv.
Selvom jeg forblev loyal og tavs og...
Vent.
-Deres skam. -Rolig.
Du tjente familien, forkælet og privilegeret, og de så dig aldrig.
Og i al den tid
var du den førstefødte, den virkelig berettigede.
Du skød bukken, gjorde du ikke?
-Du er nødt til det. -Kom nu, søn.
Jeg gjorde det for dig.
Jeg nedlagde den for dig.
Skyd byttet, din skide svans.
Se? Jeg vidste, du kunne gøre det.
Kom her, søn.
Jeg måtte ikke sige det til nogen.
Jeg var altid hans beskidte hemmelighed.
Julia var den eneste, der var venlig mod mig...
...og jeg elskede hende.
Hvad skete der, Maurice?
Fortalte du hende din hemmelighed?
Jeg forventede glæde
over at have mig som halvbror, og vi kunne drive hotellet sammen.
Men...
Hun sagde, at hun var færdig med fortiden...
...at jeg ikke betød noget for hende.
Hun kaldte mig en nasser.
Hun var dit sidste håb.
Den, du troede, du kunne stole på.
Hun lo ad mig, som var jeg intet!
Hun fik dig til at føle dig som den ensomme, forsømte dreng igen.
Jeg tog skovlen og...
Jeg ville bare...
Forhindre hende i at grine.
Nok børn har lidt, Maurice.
Nej.
Gør ikke dette barn fortræd.
Lad hende gå tilbage til sin mor.
Min skat!
Kom nu.
Noget nyt om stænkmønstrene?
Mønstret fra Kevins hus matcher ikke skudsår eller knivstik.
Kriminalteknikeren mener, det ser iscenesat ud.
Kevin har forsøgt at ringe.
-Politi! -Politi!
Det er ikke mig!
-Ned på knæ! -Vær nu sød.
Det er ikke mig!
Tal med overbetjent Lacoste.
Overbetjent Lacoste.
Han er anholdt.
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor Maiken Waldorff