Kom igen.
Djupt andetag.
Andas ut.
Skjut.
Kom igen.
Jag har fällt den åt dig.
Skjut bytet, din jävla vekling.
Thomas. Se på mig.
Jag vill prata med dig.
Jag vet att det här inte är lätt.
Den äldste sonen, den förstfödde, som gör din plikt,
som samlade ihop bitarna efter att Julia rymde,
bara för att se henne skrida in långt senare
och ta det som borde ha varit ditt.
Vad kallade du henne?
"Inkräktaren"?
Du har pengaproblem.
Du är under enorm press.
Hotellet var en livlina.
Din far svek dig.
Om du brusade upp...
Om du tappade besinningen, skulle du inte vara den första.
Inte den sista heller.
Du lider, Thomas.
Men det här är ingen utväg.
Ska du inte ge mig geväret?
Jag kan inte...
Jag kan inte möta dem.
Missy! Nej!
Förlåt.
Jag svek dig, pappa.
Jag dödade den inte.
Jag dödade inte hjorten.
Förlåt.
Vad gjorde honom så desperat?
MORDSTENEN - DEL TVÅ
Mrs Morrow...
Var du verkligen med Thomas igår kväll?
När jag vaknade var Thomas borta.
Jag letade, men kunde inte hitta honom.
Hur dags var det?
Strax före midnatt.
Jag var hungrig och gick till köket.
När jag kom tillbaka till rummet sov han.
Och hur länge var du i köket?
Var det fem minuter?
Femton?
Jag glömde tiden.
Jag förstår.
Han ljög.
Inte jag.
Jag spelade med.
Allt det här är ditt fel. Du började.
Hallå.
Ska jag lägga till "våld mot tjänsteman" på listan?
Sätta på dig bojor?
Lugna ner dig!
Vi vet att du ljög om ditt alibi.
-Madame, du borde inte vara här. -Jag har medicin.
Det lugnar honom. Det har det gjort förut.
-Okej. Varsågod. -Thomas?
Får mamma komma in?
Det är bara lite...
-Han låtsas. -Eller klarar inte verkligheten.
Det är bra...
Det där fotografiet utlöste något. Han är på flykt i sitt eget huvud.
Du är den enda jag var stolt över.
Nu behöver du bara erkänna att du dödade din syster.
Du måste gå. Låt oss göra vårt jobb.
Frun, vi går.
När han är man nog att erkänna, säg till.
Var det så här att växa upp, Thomas?
Din pappa manipulerade dig, din mamma var fram och tillbaka?
Det kan skada alla barn. Inte konstigt att du har hemligheter.
Hemligheter leder till lögner, Thomas.
Skulle det inte vara skönt...
Att berätta sanningen?
Jo.
Ja.
Natten när Julia mördades lämnade du ditt rum.
Varför?
Jag ringde mina långivare...
För att be om mer tid. Vid midnatt. De är i Singapore.
Varför berättade du inte om samtalet?
Det är min jävla ensak.
Vi behöver din telefon för att kolla historiken.
Kom igen.
Jag har raderat den.
-Sandra kollar min telefon. -Vi tar den ändå.
-Ska jag ta in honom? -Han har fått nog.
Vila lite. Vi fortsätter imorgon bitti.
Okej. Kom.
Jag har raderat den.
Jag tar honom till hans rum. Låt vakten övervaka honom.
Jag är så trött. När får jag tillbaka min telefon?
Du får tillbaka den när vi är klara med den.
När Thomas var på taket,
sa han något om att svika sin far
för att han inte sköt hjorten. Han verkade traumatiserad av det.
Hans initiering.
Ja.
Thomas fegade ur.
Någon annan sköt ihjäl den.
Men pappa smetade ner honom ändå.
Dumheter.
Vi hade fest här den kvällen för att fira.
Det var en lögn, mamma. Ännu en Morrow-myt som vi accepterade.
"Thomas, guldpojken med guldskottet."
Varför sa ingen något till mig?
Försökte din pappa skydda Thomas?
Nej. Han kunde bara inte acceptera att hans favoritson var en nolla.
Det var min roll.
Om det inte var Thomas, vem sköt hjorten?
Det måste ha varit Julia.
Kevin.
Jag är obeväpnad, Kevin, som vi kom överens om.
Kom du ensam?
-Ja. -Lägg ifrån dig telefonen.
Du kan lita på mig.
Jag är här för att lyssna, men du måste lägga ner pistolen.
Snälla.
Jag var inte den sista personen som såg Blue och Tommy vid liv.
Vem var det då, Kevin?
Jag hämtade en last tobak på andra sidan gränsen. Jag fyllde pickupen.
Vi blev stoppade på Pine Ridge Road. Jag var nästan hemma.
En av poliserna beordrade oss ut ur bilen.
Blue började filma med sin mobil och jag sprang, jag är tidigare straffad.
Jag vet hur sån skit slutar.
Ja, jag också.
Jag hörde skott.
Tre.
Jag gömde mig, fan vet hur länge.
-Hade Tommy en pistol med sig? -Min lillebror? Nej.
Vi hatar vapen. Någon gav mig den här som skydd.
När jag kom fram, var ingen där.
Pickupen var borta, jag trodde polisen hade tagit in dem.
Jag låg lågt och...
Och när jag hörde att de var försvunna så visste jag.
De måste vara döda.
När exakt var detta?
Den 13 november, förrförra året.
Vad som än hände med dem,
det var inte jag.
Tror du på mig?
Du är här. Du kunde ha fortsatt fly.
Det säger mig något.
Men mitt ansikte är på nyheterna.
Jag måste rentvå mitt namn. Jag kan inte leva så här längre.
Jag vill bara hem.
-Då måste du prata med min chef. -Nej. Inga andra poliser.
De ligger bakom det här, de sätter dit mig.
Min chef, han är inte som andra poliser.
Okej? Han...
Han bryr sig om Blue och Tommy.
Och han bryr sig om din familj. Du behöver bara prata med oss.
Vi tar din sida av historien till protokollet.
-Du ljuger. -Du får vittnesskydd.
-Snälla, jag svär på mitt liv. -Håll dig borta!
-Jag försöker bara hjälpa. -Håll käften.
Vänd dig om.
Vänd dig om!
Gå ner på knä.
Det var inte jag, Sandra.
Varför ljög du då?
Jag har strulat till det.
Jag har enorma skulder.
Enda alternativet är att gå i konkurs och då förlorar vi huset.
Jag gick ut för att ringa våra långivare. Jag kunde inte låta dig höra det.
Jag kunde inte låta dig veta vilket fiasko jag är.
Jag försökte fixa det.
-Så du har ingen affär? -Nej. Aldrig.
Jag har varit hemlighetsfull för att jag inte ville svika dig.
-Jag skyddade dig. -Skyddade mig?
Jag har haft ett helvete, föreställt mig dig med nån yngre,
snyggare, smalare, har injicerat mig själv med gift,
svält mig själv, trott att jag inte dög längre.
-Trott att mitt äktenskap var en bluff! -Madame!
Snälla.
Du borde ha berättat. Jag kunde ha hjälpt dig.
Hjälp... Hjälp mig nu.
Hjälp mig nu, Sandra. Du måste berätta för dem... Sandra!
Hon bryr sig fortfarande.
När man slutar bråka, då är det slut.
Jag tar över. Jag har anmält mig till nattpatrull.
Vi går.
Hej, Isabelle, är allt okej?
Jag har träffat Kevin Kis.
Chefen...
Han sa att Blue och Tommy mördades av Sûreté.
Han tror att han blir ditsatt.
-Vill han prata med mig? -Jag frågade men han flydde.
Jag hoppas han ringer igen.
Kom direkt till mig i så fall, vi gör det tillsammans.
Jag åker till huvudkontoret.
Tittar i journalerna om hans berättelse stämmer.
Isabelle, var försiktig.
Om Kevin talar sanning vet vi inte vem vi kan lita på.
Okej.
Lika barn...
Det är ingen idé att åka hem så här dags. Jag skulle bara störa Reine-Marie.
-Får jag sätta mig? -Varsågod.
-Grattis på årsdagen. -Tack.
Jag har bett om Thomas telefonlogg.
Och sedan stötte vi på hans fru, hon hade också sina tvivel.
Thomas har lagt hela sitt liv på att försöka vara någon annan.
Det kan vi tacka hans far för.
Han försökte fixa saker även när de hamnade utom hans kontroll,
och kände sig maktlös, hjälplös. Inte konstigt han bröt samman.
Det lustiga...
Det lustiga är att han och hans fru fortfarande älskar varandra.
Det märks.
Det krävdes ett mord för att de skulle inse det.
Ibland krävs det en chock för att vi ska se det vi tar för givet.
Om båda parter bryr sig tillräckligt.
Alla relationer har sina bekymmer.
-Säger mannen med ett perfekt äktenskap. -Knappast.
Då skulle jag inte tillbringa min årsdag med dig.
Reine-Marie och jag har våra dispyter.
Det arbete vi gör
är inte lätt för våra partners.
All död och smärta...
Svika människor som sörjer sina nära och kära.
-Jag trodde jag var deprimerad. -Varsågod.
Jag stödjer mig på henne. Det gör jag.
Ibland...
Ibland oroar jag mig för att jag drar ner henne.
Nej. Reine-Marie, hon...
Hon väljer att finnas där för dig.
Men inte Enid?
Prata med henne, Jean-Guy. Lyssna på henne.
Även om du är rädd för vad du får höra.
Ja.
Glöm det. Det är bara tillfälligt.
Bara... Det är som du sa, det är helt normalt.
Okej.
Missy!
Nej!
Något stämmer inte.
Drömmarna.
De har vänt sig mot mig.
Armand, drömmar kan avslöja din djupaste fruktan.
Vad är du rädd för?
Att jag har fastnat.
Men jag är här.
Jag är här.
Vad menade Charles Morrow med de här ristningarna?
-Vad försökte han säga? -God morgon på dig också.
-Hur var nattvakten? -Lång.
Jag är hungrig.
Stället behöver en varuautomat.
Om Julia sköt hjorten, kan den här ha varit för henne.
Ett slags erkännande. Kan vara därför hon smetade avföring på den.
Mariana är sköldpaddan? Anka.
-Anka. -Jag älskar knepiga puzzel.
Charles Morrow kallade Thomas en vingklippt anka.
Om ankan är för honom, är hans pappa en idiot.
Peter är hunden. Så vem är katten?
Förlåt, men det här... Vad har det med Julias död att göra?
Jag är inte säker än.
-Vad kan jag göra? -Ska du inte ta en paus?
-Inte förrän vi har knäckt det här. -Jean-Guy, behöver du hjälp?
Jag har det perfekta jobbet till dig.
Fyra barn, fem ristningar, var en avsedd för dig? Katten kanske?
Lola, det var Julias kattunge. När hon rymde ville Charles dränka den.
Jag vägrade.
Hon älskade henne, men eftersom jag var allergisk
tog Peter hand om Lola. Nej.
Katten var definitivt för Julia.
Du skötte om din far till slutet.
Förklarade han vad ristningarna betydde?
Vem de var till?
Nej, han skickade ut mig när han träffade mr Maynard.
Han kom förbi mycket mot slutet.
Han sa att det roade honom att ändra sitt testamente då och då,
för att hålla barnen i ovisshet.
Inte bara barnen.
Tack.
Lacoste.
Thomas använde sin mobil till ett videosamtal med långivarna
från 00.02 i ungefär en halvtimme.
Jag har pratat med dem, de säger att Thomas var utanför hotellet.
Men även om de såg att det regnade, var han kruttorr.
Terrassen har en markis,
så det är möjligt att han var där han sa.
Varför skriva lappen om han är oskyldig?
Vem kan annars ha skrivit den?
Jag ska kontakta Charles Morrows advokat.
Pappan ändrade testamentet flera gånger.
Kanske någon annan inte fick vad de blev lovade heller.
Jean-Guy. Om vårt samtal igår kväll...
Jag säger all möjlig skit när jag dricker whisky.
Hallå.
Ja. Tack för...
Telefonloggen visar att jag talade sanning.
Tror du att jag kunde ha gjort det?
Sandra.
Jag älskar dig.
Förlåt för allt jag utsatt dig för.
Det här är jävligt mysigt.
Jag är fri, bror. Du kunde vara glad för min skull.
Vår syster är död, Thomas.
Och det är inte mitt fel.
Så det är okej då?
-Så länge Thomas inte har problem. -Du måste skämta med mig.
Ingenting förändras. Fortfarande en självisk idiot.
Och du är fortfarande en svartsjuk snorunge, Fläck.
Kalla mig inte det.
Fläck.
Kalla mig inte det!
-Thomas, snälla. -Alla vet om dina villfarelser.
-Du sköt inte hjorten. -Vad är ditt problem, Fläck?
Är det att pappa älskade mig mer än dig, även när jag gjorde fel.
Eller är det att du är den lilla tjallaren som förstörde allt för Julia?
Fan ta dig.
Han gav aldrig dig några.
Hallå! Det är mina manschettknappar!
Det näst sista utkastet till testamentet.
Efter Irene delades arvet i fem lika delar.
Det finns bara fyra barn. Vem är den femte? Barnbarnet?
Knappast. Alla fyra barnen är namngivna.
Enligt mr Maynard skulle Charles Morrow avslöja det femte namnet
i ett förseglat kuvert, att öppnas efter hans död.
Men han ändrade testamentet igen.
Vem är den femte arvingen? Varför hålla det hemligt?
Ville Charles Morrow gottgöra någon, men tappade modet?
Letar du efter något?
Sandra sa till Lacoste att hon hörde Julia skratta
runt 23.15.
Hon sa att hon lämnade sitt rum...
-Strax före midnatt. -Hon gick till köket.
Och när hon kom tillbaka till sitt rum låg Thomas och sov.
Vi vet att Thomas var i telefon
med sina långivare till 00.30, vilket betyder
att Sandra plundrade kylen i minst en halvtimme.
Elliot säger att när han lämnade Julias rum,
gick han tillbaka till köket för att jobba.
Han skulle väl ha nämnt att han såg Sandra?
Han har ljugit förut. Vi måste prata med honom igen.
Maurice vet vilket skift Elliot är på.
Kom tillbaka!
Ge mig mina tur-manschettknappar!
Nej! Det räcker!
Ge mig manschettknapparna.
Thomas! Släpp honom, lämna honom ifred!
Peter, dina händer!
Sluta! Båda två!
Thomas!
Det här hjälper inte.
Vad är det för fel på er?
Er syster har mördats, och ni bara bråkar?
Du växte inte upp med den översittaren!
Som levde i skuggan av en större, otäckare översittare, din far.
-Pappa stödde honom. -Och straffade mig
när jag inte mötte förväntningarna.
Men han hade några. Vet du hur det är att ignoreras?
Vet du hur det är att vara konstant rädd för att göra honom besviken?
Jag ville få vara ifred! Du hade din konst.
Jag var inte bra på någonting!
Det har du rätt i. Men pappa struntade i min konst.
Han erbjöd sig aldrig en gång
-att köpa en tavla. -Han följde din karriär!
Han behöll hunden du ritade, gjorde den till en ristning!
Det enda jag fick var en usel, jävla anka!
Okej. Gå och ta reda på det.
Det är inte kul.
Er far tänkte en gång dela arvet
i fem delar, förutom er mamma.
Så det är fyra barn plus... Någon aning om vem det kan vara?
Han hade affärer.
-Pappa? -Hur kan du veta det?
Er mamma berättade.
På vår bröllopsnatt rådde hon mig att inte låtsas om det.
"Sådan far, sådan son" sa hon.
Där tog hon fel.
Ursäkta mig.
Jag är ledsen om jag plågade dig, Peter.
Jag var avundsjuk.
Jag visste att du skulle fly.
Det gjorde jag inte, Tom.
Jag förlät inte mig själv för att jag förrådde Julia.
Jag behövde henne hemma.
Hon var den enda som skyddade mig.
Det är mitt fel.
Borde ha varit jag.
Agent Nichol i position för patrullering.
Hallå.
Charles var inte trogen, men vi hade ett avtal.
Det sista han önskade var en skandal,
det var därför han hanterade Julias dilemma därefter.
Men han var emot abort. Så om han hade klantat sig...
Charles var många saker, men han var inte slarvig.
Till skillnad från vissa, med fylleligg...
Har du snart hittat min dotters mördare?
Jag börjar tröttna på det här eländiga stället.
Ursäkta mig ett ögonblick.
Oroa dig inte. Jag minskar inte ditt bidrag.
Vi hittar något annat som du kan göra hemma.
Behövs inte, mamma. Bean och jag har väntat på att resa ett tag,
och 20 000 borde räcka till en hyfsad husbil åt oss två.
Hitta någon annan att köra med.
Hej, Bean.
Vem gömmer du dig för?
Välj någon.
-Hörde du det där samtalet? -Det är okej.
Morfar godkände mig aldrig. Mamma kallade honom en gammal dinosaurie.
Orättvist mot dinosaurierna.
-Finns din pappa i bilden? -Mamma behöver ingen man.
Det säger hon till spegeln varje dag.
Passar mig bra. Jag kan låtsas.
Så hur är han?
Herkules? Perseus?
Idag
är han ungefär som du. En man som låser in skurkarna.
Tack, Bean.
Vart ska du?
Jag ska hitta skurkarna.
Hej.
Inspektör Lacoste. Jag ser att ni har kameraövervakning utanför.
Ja.
Här ute kan vi bli rånade när som helst.
Så jag behåller filerna ifall samma ansikten dyker upp.
-Det är smart tänkt. -Tack.
Hur långt tillbaka vill du se?
Vänta, där. Pausa.
Spola tillbaka.
Kan du förstora det?
Ja, visst.
Okej, spela den.
Pausa där.
Kevins historia stämmer.
Han hade en polisbil efter sig den dagen Blue och Tommy försvann.
Så han talade sanning.
-Poliser dödade Blue. -Och nu sätter de dit honom för det.
Om han ringer, säg att vi tror på honom. Säg att vi kan hjälpa honom.
Han litar inte på polisen. Jag klandrar honom inte.
Jag är på väg.
Skicka filmen till mig.
Elliot hade ingenstans att bo, så jag gav honom ett rum.
Elliot?
Tack, Maurice. Om du ser Elliot, ta med honom hit.
Javisst, monsieur.
Elliot använde ett alias.
Han heter Liam Martin.
Enligt databasen arresterades han för några år sedan,
överfall på sin flickvän. Mordvapnet?
-Jag tror jag har hittat det. -Han var med henne.
Han är den enda som såg henne efter middagen.
Han övade på sin falska signatur. Han kan ha förfalskat Thomas handstil.
Vi borde prata med Maurice.
Elliot svarar inte i telefon, men vi kan se honom på övervakningsfilmen.
-Här var låst när jag gick. -Han har rymt.
-Har han en bil? -Nej.
Han kan vara långt borta.
Lystring, den misstänkte, Elliot, flyr till fots.
Kaukasisk man, 1,78 m, brunt hår, bruna ögon,
cirka 25 år, möjligen beväpnad och farlig. Agent Nichol är du där? Kom?
Stanna där, din lilla skit!
-Okej! -Vänd dig om!
Agent Nichol, är du där?
Ställ dig mot klippan. Nu!
Vänster hand bakom ryggen!
Spelar du tuff?
Du gick inte tillbaka till köket efter att du haft sex med Julia.
Så var var du, Liam?
På mitt rum.
Jag flydde innan ni upptäckte vem jag var.
Polisen letar efter mig för lite småsaker.
Jag kom hit för att ligga lågt.
Men jag dödade inte Julia Morrow.
Varför hittade vi mordvapnet i ditt rum?
Jag har aldrig sett den förut.
-Hur fan kom den dit? -Ta in honom.
-Nej. -Ja, chefen.
-Nej. -Tur att jag patrullerade området.
-Rätt plats, rätt tid. -Det var inte jag.
Snälla. Tro mig, jag gjorde det inte!
Inspektör Lacoste.
Jag kan inte fly längre. Jag vill prata med din chef.
Du gör rätt. Var är du?
-Lova att jag kommer att vara säker. -Jag lovar. Lita på oss.
Kevin, vi tror dig.
Det vietnamesiska stället.
-Vid Montreal busstation. -Okej, stanna där.
Jag hämtar min chef. Det ordnar sig. Vi kan skydda dig.
Tack.
...vill hjälpa mig välja rutt. Hon längtar efter att komma iväg.
Hon har redan gjort en lista över platser hon vill besöka.
Jaså? Vad toppar listan?
-Dinosauriemuseet... -Det här fotografiet av er alla...
Vem tog det?
Ingen aning. Jag var en bebis.
Maurice kanske. Pappa lät honom följa med som drevkarl ibland.
Han hade ett reservgevär. Vi glömde alltid att han var där.
En av ristningarna var avsedd för dig.
Äntligen. Kan jag få lite service? Jag skulle vilja ha en drink.
Ursäkta mig?
Maurice!
-Maurice? -Vad läser du?
Rör er inte.
Maurice.
Det är slut. Kom igen nu.
Bean är oskyldig.
-Släpp henne. -Bean! Släpp henne!
Snälla! Gör henne inte illa, snälla!
Snälla!
Kan ni höra mig nu?
Lyssnar ni nu när en av era egna dyrbara Morrows är i fara?
Bean, se på mig.
Se på mig. Allt kommer att bli bra.
Min mamma...
Min mamma dog av ett brustet hjärta.
För min far...
Min pappa, Charles Morrow, ville inte binda sig till henne.
Till oss. Han bröt alla löften han gav.
Efter att hon dog
svor han att han skulle gottgöra mig och ge mig hotellet.
Jag hade jobbat för honom hela mitt liv.
Även om jag förblev lojal och tyst och...
Vänta.
-Deras skam. -Lugn!
Du tjänade familjen, som var bortskämd och privilegierad, och de såg dig aldrig.
Och hela tiden
visste du att du var den förstfödde, berättigad till arvet.
Du sköt hjorten, eller hur?
-Du måste. -Kom igen.
Jag har gjort det åt dig.
Jag har fällt hjorten åt dig.
Skjut bytet, din jävla vekling.
Jag visste att du kunde göra det.
Kom här, min son.
Han sa till mig att inte berätta.
Jag var hans smutsiga lilla hemlighet.
Julia var den enda som var snäll mot mig...
Och jag älskade henne.
Vad hände, Maurice?
Berättade du för henne?
Hon borde bli glad
att ha mig som halvbror, och vi kunde driva hotellet tillsammans.
Men...
Hon sa att hon tänkte glömma det förflutna...
Att jag inte betydde något för henne.
Hon kallade mig snyltare.
Hon var ditt sista hopp.
Den du trodde du kunde lita på.
Hon skrattade åt mig som om jag var en nolla!
Hon fick dig att känna dig som den ensamma, försummade pojken igen.
Jag tog spaden och...
Jag ville bara...
Få henne att sluta skratta.
Tillräckligt med barn har lidit, Maurice.
Nej.
Skada inte det här barnet.
Låt henne gå till sin mamma.
Åh, min älskling!
Kom igen.
Några nyheter om stänkmönstren?
Mönstren från Kevins hus passar varken en skottskada eller ett knivhugg.
Kriminalteknikern sa att de ser iscensatta ut.
Kevin har försökt ringa.
-Polis! -Polis!
Det är inte jag!
-Gå ner på knäna! -Snälla.
Det är inte jag!
Prata med inspektör Lacoste.
Inspektör Lacoste.
Han är arresterad.
Undertexter: Märta Nilsson
Kreativ ledare Bachar Haj Bakir