Vi er her for å lese testamentet til Charles Morrow.
Julia.
Vi er klare, Mr. Maynard.
Jeg, Charles Morrow, gir herved min fullbyrder rett
til å fordele resten av boet mitt som følger.
Til barna mine, Thomas, Peter og Mariana,
etterlater jeg 20 000 dollar til hver.
Til kona mi, Irene,
overlater jeg resten av boet,
med ett unntak.
Det er passende at dere er samlet her,
hvor så mange dyrebare, lykkelige familieminner ble skapt.
Chateau Belleforet er min største verdi,
og jeg testamenterer herved denne kronjuvelen
til det barnet jeg føler fortjener det mest.
Datteren min. Julia Morrow.
Nei, det stemmer ikke.
Det kan vel ikke stemme?
Det var deres fars ønsker.
Gratulerer, Julia.
Etter all denne tiden
ødelegger du fortsatt familien.
Er vi ferdige? Jeg trenger en drink.
Ikke helt.
Det er en siste gave.
Se den siste gaven
fra Charles Morrow til sin elskede familie.
Faen, det ser ut som Trump.
DRAPSSTEINEN DEL EN
Skål. Gledelig bryllupsdag.
Tjuesju år. Hva er hemmeligheten?
-Han adlyder. -Jeg adlyder.
Der har du det. Det er alt.
Fortsett med det.
Greit.
Vi burde gjøre dette oftere.
Pierre, før du går,
-kan du se på noe? -Ja. Hva er det?
Det er åstedet i bungalowen til Kevin Kis.
Hva tenker du om sprutmønsteret?
Det er vanskelig å trekke en konklusjon, men...
Armand, hør.
En ting er å holde øye med en sak på avstand,
men det å blande seg inn i et åsted...
Et åsted som var uoppdaget helt til betjenten min fant det.
Men det er ikke din jobb.
Jeg sier det som en venn. Du må trekke deg tilbake.
Dette kan koste deg jobben.
Pierre, det er på tide å gå.
Nyt resten av oppholdet.
Og gjør deg selv en tjeneste?
-Slapp av, ok? -Ja.
Ser man det.
Beklager...
Clara, Peter, dette er Reine-Marie, kona mi.
-Hyggelig å møte deg. -Hva bringer dere to hit?
Det er en familiesammenkomst.
Snarere en prøvelse.
Vi skal spre min fars aske, så...
Vi kondolerer.
Det er greit. Det er familiens hotell. Derfor gjør vi det her.
Det er himmelsk her. Vi har alltid ønsket å komme.
-Er du klar? -Vi får se.
Ha en fin kveld.
-Ha en fin kveld. -Ja.
Jeg tror vi er skal gå her... Jepp.
Jeg tror vi skal dit. Jeg skal bare sjekke.
Det går bra med deg.
-Kom igjen. -Ok.
Hvor er Julia?
Ja, hvor er Julia?
Typisk, lar oss alle vente.
Men litt flaks våger hun ikke å vise seg.
Vi er her for å spre pappas aske.
La oss prøve å være siviliserte.
Madame.
Det er så godt å se deg etter så mange år.
Vær så snill, kall meg "Julia".
Gratulerer med hotellet. Jeg er veldig glad på dine vegne.
Du er den eneste som er det.
Ønsk meg lykke til.
Beklager at jeg er sen.
Vil noen ha champagne? Jeg spanderer.
-Ikke jeg. Det gir meg halsbrann. -Ja.
Akkurat.
Hei, pappa. Lenge siden sist.
Bra du forsto at du skyldte meg.
Pappa skyldte deg ingenting.
-Du dro da du var 16. -På grunn av det han gjorde.
-Han beskyttet deg. -Han var et monster.
Jeg hatet ham for det han gjorde.
Og jeg var helt alene. Ingen av dere støttet meg.
Selv om dere vil late som det ikke skjedde, så gjorde det det.
Med meg.
Men det spiller ingen rolle nå.
Jeg fant sønnen min. Ja, hører dere?
Og siden han helt klart er det nærmeste jeg kommer en ekte familie,
så kan han like gjerne få hotellet.
Du våger ikke.
Vent og se.
Nei, Armand.
Det var et mareritt.
Det er alt.
Hva handlet det om nå?
Jeg er ikke sikker.
Var det ille?
Ja.
Det kan være et bra tegn at du opplever disse drømmene.
Kanskje. Jeg våkner med en fryktfølelse.
Du må slutte å klandre deg selv for ting.
Armand.
Kanskje du kan oppsøke en terapeut?
Hva skjer?
Førstebetjent.
Det har skjedd en ulykke.
Hold alle unna.
Trekk unna, alle sammen. Gå inn! Gå!
God morgen.
Hun heter Julia Morrow. Vi fant henne under den statuen.
Først så det ut som en ulykke.
Men se her,
hodet til statuen traff halsen og kinnet hennes.
Blodet kommer
-fra en annen retning. -Nemlig.
Jean-Guy?
Ser ut som stump vold.
Hun ble slått ned,
så ble statuen dyttet over henne så det så ut som en ulykke?
Muligens av flere.
-Noen idé om dødstidspunkt, patron? -Kroppen blir mindre stiv.
Så en gang i går kveld.
Det er et piggtrådgjerde rundt området.
Porten har alarm.
Drapsmannen kan være på eiendommen.
Få politiet til å håndtere gjester og ansatte.
Det er merker der, der sementen ikke hadde herdet.
Noen på skoene hans også.
Og se på dette.
Ja, det er mer.
Det er dritt.
I så fall har noen plassert den der.
For Guds skyld, du er sjefen.
Vi har rett til å vite hva som skjer på hotellet vårt.
Hvis du kan vente litt, madame.
Maurice, hvor er trofeet av hjortehodet? Den jeg skjøt.
På lageret. Beslaget var ødelagt.
-Reparer den, og heng opp trofeet. -Ja.
Hvorfor er det politi overalt?
Madame Morrow. Jeg vil ha et ord privat.
Og hvem pokker er du?
Førstebetjent Gamache. Sjef for drapsavsnittet for Sûreté du Québec.
Kan du ta med barnet og få tak i en brus?
Det er best sånn.
Kom igjen, vennen.
-Ja? -Hva skjer?
Jeg har veldig dårlige nyheter.
Det har skjedd et dødsfall.
Julia.
Død?
Død? Men hvordan?
Han sa "drap", Thomas.
Ja. Julia er blitt drept. Jeg er lei for det.
Jeg må vite hvor dere var og alle bevegelsene deres i går.
Så noen Julia etter middagen?
Kona mi og jeg gikk rett til sengs etter middagen.
Jeg også. Mariana fulgte meg opp.
Så gikk jeg til rommet mitt.
Clara og jeg spiste middag på rommet.
Jeg så henne ikke etter middagen. Jeg vasket opp på kjøkkenet.
Jeg gjorde papirarbeid på kontoret.
Jeg trenger DNA-prøve fra alle sammen.
Er det nødvendig?
Det kan være den beste måten å finne drapsmannen på.
Du er nok like ivrig som meg på det.
Takk.
Dette er den første bryllupsdagen vi ikke er sammen.
Du trengs her.
Ta vare på deg selv. Ring når som helst.
Jeg skal gjøre det godt igjen.
Jeg skal sørge for det.
Hva slags stormannsgal mann bestiller en statue av seg selv?
De som runker til å drepe dyr for moro skyld.
Charles Morrow var en hensynsløs forretningsmann i sin tid.
Dette var familiens hjem
helt til han gjorde det om til et hotell for omtrent 20 år siden.
Formuen hans minket, og han trengte pengene.
-Hvem arver hotellet nå? -Moren Irene Morrow er nærmeste pårørende.
Vi må avhøre gjester og ansatte, men fokuser på familien.
Skap et bilde av bevegelsene deres, alle uoverensstemmelser i forklaringene.
Og spør hotellsjefen om overvåkingsopptak.
Noen var sammen med henne ved statuen.
Betjent Nichol?
Se på deg, du bor på et stilig hotell.
Har med patologens rapport til førstebetjenten.
Verdensveven fungerer fortsatt.
Jeg er raskere.
"Dødsårsak: indre blødninger. Dødstidspunkt: mellom 23.00 og 01.00."
Takk.
Nå som jeg er her, hvordan kan jeg hjelpe?
-Hva gjør du? -Jeg må hente en stol til Clara.
-Peter, sett deg. -Men...
Sett deg. Vi skal begynne nå.
Jeg hadde akkurat fylt 11.
Pappa sa at det var på tide at jeg skulle felle min første.
Pust dypt.
Pust ut. Skyt!
Jeg mistet motet, men...
...pappa hjalp meg.
Kom igjen, gutt.
Jeg felte den for deg.
Hjalp meg å heve geværet og gjøre slutt på dens lidelser.
Jeg ville bare være som deg, pappa.
Jeg håper jeg gjorde deg stolt.
Hva med Julia?
Burde vi ikke si noe?
Peter?
Hva husker du om henne?
Hun var...
Hun var morsom,
smart, følsom.
Hun lyste opp ethvert rom hun gikk inn i.
Hun kunne tvinne faren deres rundt lillefingeren.
Iallfall helt til...
Madame, vær så snill.
Det må ha kommet som et sjokk.
Du og Thomas virket ikke så glade for arven.
Det har vært en familietradisjon i tre generasjoner
at denne eiendommen går i arv fra faren til den eldste sønnen.
Ingen liker å bli ført bak lyset.
Ikke at Thomas trenger det.
Tanken om at vi er under mistanke er latterlig.
I går kveld virket det som det var mye sinne og misnøye rundt bordet.
Før du lar deg rive med,
synes jeg vi bør bestride testamentet.
Charles var syk mot slutten.
Han ville nok gjøre opp for seg.
Ja. Bedre sent enn aldri, pappa.
Du må bare ta stedet. Jeg trengte ikke noe fra pappa.
Det er ikke pengene, det er prinsippet.
-Jeg var lojal. -Jeg hadde ikke noe valg.
-Jeg måtte dra. -Hvorfor rippe opp i fortiden?
Fordi selv om dere vil late som om det ikke skjedde, så gjorde det det.
Med meg.
Jeg antar at det var splittelse i familien da Julia dro hjemmefra?
Det angår ikke deg.
Hvis det hjelper meg å finne han som drepte datteren min, angår det meg.
Julie ble gravid da hun var 15.
Vi avtalte å adoptere bort babyen. Vi mente det var best.
Og hva mente Julia?
Ikke døm meg, førstebetjent. Det var Charles sin avgjørelse.
Han hadde store forhåpninger til henne, og han ble overrumplet.
Jeg hadde ikke noe jeg skulle ha sagt.
Det må ha vært vanskelig for deg.
Nei.
Jeg har mistet henne for godt nå.
Hvis du ble presset til det, madame,
kan du ikke klandre deg selv.
Patron.
Beklager.
Dette er utsikten over bakdøren.
Han går i retning hagen.
Du sa at du og Clara dro på rommet da dere forlot terrassen.
-Ja. -Forlot du rommet i det hele tatt etterpå?
Nei.
Hva er det?
Det er et opptak av at du forlater hotellet via bakdøren
og i retning statuen.
Jeg lette etter Julia, men jeg fant henne ikke.
Hvor gikk du?
Jeg...
Ikke til statuen.
På baksiden. Jeg... På terrassen.
Jeg gikk inn igjen via salongdøren og tok en drink før jeg gikk på rommet.
Og hvorfor lette du etter Julia?
For å gjøre opp eller fortsette krangelen?
Pappa skyldte deg ingenting.
-Og du dro da du var 16. -På grunn av det han gjorde.
-Han beskyttet deg. -Han var et monster.
Du var desperat etter å glede ham, ikke sant?
Jeg var bare et barn.
-Forteller du historier på trass? -Ja.
-Bare et barn, hva? -Et barn!
Du sviktet meg, Peter! På grunn av deg, vet du...
Jeg drepte ikke søsteren min.
Gir ingen mening.
Jeg er fornøyd med å male og leve et rolig liv.
Thomas og Sandra ville ha hotellet.
Jeg ønsket aldri noe fra foreldrene mine.
Er vi ferdige?
Det er bare én ting til.
Hva tenker du om disse utskjæringene?
De var på din fars statue.
Det var pappa.
Lagde gåter.
Vanligvis laget for å ydmyke én av oss.
Sa at det bygget karakter.
Hindret oss i å bli hjelpeløse.
Det er en kopi av en tegning jeg tegnet da jeg var seks.
Han tilbød seg aldri å kjøpe et av maleriene mine.
Jeg aner ikke hvorfor han ville ha den.
Takk.
Hva jobbet hun med?
Teknologigründer.
Ganske vellykket etter alt å dømme.
Ikke nå lenger.
Du!
Kanskje du skal hente kaffe?
Ok.
-Hva er nummeret til romservice? -Kjøkkenet er ved lobbyen.
Ok.
Har dere bestilt lunsj?
MØT MEG VED STATUEN VI MÅ SNAKKE
Du sa at du og Peter spiste middag på rommet i går.
Ja.
Så tegnet Peter, så jeg tok et bad.
Jeg tenkte at det kunne roe meg.
Clara, Peter ble sett utenfor hotellet rett før midnatt.
Han sier han lette etter Julia.
Jeg hadde ingen anelse.
Hvorfor sa han ikke noe?
Du sviktet meg, Peter! På grunn av deg, vet du...
La ham være, Claire. Han har alltid vært en liten dramaqueen.
Det er "Clara", mor.
Sa jeg ikke det?
Kan vi droppe dette?
Hva skjedde mellom dem?
Peter er den eneste uten alibi.
Ingen hemmeligheter nå.
Han fortalte meg det nylig.
Da Julia ble gravid,
betrodde hun seg til Peter om at hun planla å stikke av med kjæresten.
Av en eller annen grunn
la Peter ultralydbildet på farens skrivebord.
Julia var favoritten til Charles.
Kanskje Peter følte seg tilsidesatt.
Hvem vet?
Hun tilga ham aldri.
Han var 12 år.
Så snart han ser dem, var det gjort.
Skammen fortærer ham.
Må ha vært forferdelig for ham da Julia dukket opp.
-Peter er ingen drapsmann. -Man kan miste kontrollen på et blunk.
Det som styrer det siste støtet, er en følelse.
Vanligvis fylt med nag...
...eller skyld.
MØT MEG VED STATUEN VI MÅ SNAKKE
Noen lokket Julia inn i døden.
Vi trenger håndskriftprøver fra alle familiemedlemmene.
Hun hadde selskap i går kveld på et tidspunkt.
Jeg fant to vinglass. Jeg sendte dem til analyse.
Overvåkingen dekker det meste.
Det er en blindsone ved inngangen til loungen,
og en ved vareinngangen.
Vi aner ikke hvor lenge han var ute?
Hvis Peter ikke er drapsmannen, betyr det at noen andre gikk ut.
Noen lyver. Sjekk historiene igjen.
Ja visst. Hvem skal jeg begynne med?
Sjekk at vi har alle gjestenes detaljer.
-Så fortell dem at de kan dra. -Greit.
Jeg snakket med Peter Morrow om disse utskjæringene.
Pappa likte visst å lage gåter.
Likte å tulle med barnas sinn.
Hund, and, katt, skilpadde og hjort.
Peter sier at hunden var ham.
Patologen fant vaskebjørnekskrementer under Julias negler,
så hun smurte den nok på hjorten.
Så hvis disse utskjæringene er en melding til familiemedlemmene,
ville det være fint å vite hvem hjorten var for.
Var du sammen med mannen din på rommet etter middagen 23.15?
Ja. Vi har ingen hemmeligheter.
Og Julia var på rommet sitt?
Du kjenner meg.
Når da?
Jeg vil ikke svikte deg.
Jeg lover.
Snakkes snart.
Politiet fortsetter søket etter Kevin Kis,
etterlyst i forbindelse med forsvinningen
av Blue Two-Rivers og Tommy Kis for 19 måneder siden.
Arisawe og Kara må være helt fra seg og lure på hva som skjedde.
Har du snakket med dem?
Jeg skulle ikke ringe om jeg ikke hadde nyheter.
-Jeg spurte Francoeur om jeg kunne... -La meg tippe, det ble nei?
Noe fra Sandra Morrow?
Hun og Thomas gikk på rommet rundt 23.15,
og de tilbragte natten sammen.
Hun hørte at Julia lo på rommet
ved siden av kort tid etter at de kom inn.
Hun sa at det hørtes ut som Julia hånet dem.
Disse menneskene.
Et familiemedlem dør, men det virker ikke som de bryr seg.
Er alt i orden hjemme?
Ja. Ikke mer trøbbel.
Det er vel noe.
Du kan dra hjem til jentene dine.
Jean-Guy og jeg klarer oss her.
Ikke glem betjent Nichol.
Hvordan kan jeg det?
"Hold øynene lukket.
"For dukker gorgonen Medusa opp, vil du aldri kunne returnere oppover."
Går det bra?
Jeg kjente ikke tante Julia, men mamma sa at hun var trist.
Sa hun hvorfor?
Mamma sa at de ødela henne.
Derfor holder hun meg unna bestemor.
Så du ikke vil bli til stein?
Se hva som skjedde med bestefar.
Mamma gjør rett i å beskytte meg.
Spesielt om en av dem er en drapsmann.
Hvorfor fortalte du ikke at du var ute og lette etter Julia?
Jeg ville ikke bekymre deg.
Du sa at kunst var din sjelefred i oppveksten.
Når blir livbåten fengselsskipet?
Det er Julia, ikke sant?
I arbeidet ditt.
Aksenten av rødt i mørket.
Du har aldri sluttet å prøve å si at du beklager.
Du.
Hadde jeg visst hva pappa ville gjøre...
Hva trodde du at ville skje?
Jeg vet ikke.
Jeg ville ikke miste henne.
Jeg var slått ut.
Den tomme minibaren vil vise det.
MØT MEG VED STATUEN.
Bare ikke si det til mamma?
Så var du sammen med datteren din?
Nei.
Hun hadde gått ut for å se på stormen.
Jeg tror ikke på grenser.
Nei.
Håpet du på å arve hotellet?
Jeg?
Attpåklatten.
Mislykket.
Jeg var usynlig.
Det er jeg fortsatt.
Vi traff Julia en gang iblant.
I bryllup eller begravelse.
Hver familiebegivenhet håpet jeg å se henne.
Og hun så rett gjennom meg.
Som om jeg var usynlig.
Noen planer for hotellet, Julia?
Jeg tror hele stedet kan fornyes.
Jeg tenkte jeg kunne hjelpe til med å pusse opp.
Søstre sammen.
Jeg har alltid ansett meg selv som en interiørdesigner.
Takk, Mariana, men det er et hotell, ikke et kollektiv.
Jeg stjal dette før pappa rev i stykker alle bildene av henne.
Jeg håpet på å vise det til henne.
Vise at vi var en familie en gang.
Se hvor glad Julia ser ut.
Vi fant disse utskjæringene
på statuen faren din bestilte.
-Betyr de noe for deg? -Jeg elsket pappas syke leker.
Her.
Det er meg.
Skilpadden.
"Rolig og stødig vinner hun løpet", sa han.
Det er vel noe.
Og de andre?
Anden kan være Thomas.
Hvorfor sier du det?
Det var det pappa kalte ham sist han spurte om et lån.
"En teit and".
Når var dette, Mariana?
To måneder siden.
Takk. Det var hjelpsomt.
Jeg prøver fortsatt å forsone meg med det.
Etter alt mellom oss var hun fortsatt lillesøsteren min.
Det må ha vært et sjokk da hun arvet hotellet.
For Julia.
Tilraneren.
Jeg sitter ikke ved enden av borden.
Hvordan gjorde du det? Ga du faren vår skyldfølelse på dødsleiet?
Jeg snakket ikke med ham.
Men det spiller ingen rolle nå.
Jeg fant sønnen min. Ja, hører dere?
Og siden han helt klart er det nærmeste jeg kommer en ekte familie,
så kan han like gjerne få hotellet.
Du våger ikke.
Vent og se.
Lykkebringende mansjettknapper, du liksom!
Jeg har ikke behov for dette forfalne pengesluket.
Jeg gjør det bra.
Hvorfor måtte du låne 400 000 fra faren din?
Jeg ville investere dem for ham.
Han var ikke ved sine fulle fem.
Men likevel var han skarp nok til å avvise deg.
Jeg hadde ikke forventet noe annet.
Vi fant disse utskjæringene på statuen av faren din.
Vi tror de kan representere familiemedlemmene.
Jeg er garantert hjorten.
Den førstefødte. Jeg var åpenbart pappas favoritt.
Aner du hvorfor Julia ville smøre vaskebjørnavføring på utskjæringen din?
Hun var sjalu på mitt forhold til ham.
Jeg mener at pappa gjorde henne en tjeneste.
Sparte henne det å være tenåringsmor og skyldfølelsen for en abort.
Jeg trenger en prøve av håndskriften din.
Ok, her.
Vil du spise pizza og se film?
-Ja. Takk, mamma. -Ok. Greit.
Dere kan velge, men ikke noe vi har sett hundre ganger før.
Hallo.
Hallo?
Hei, hvem er dette?
Betjent Lacoste?
Det er Kevin Kis.
Kevin.
Hvor er du?
De sa jeg kan stole på deg.
Du må tro meg.
Jeg ville aldri skade Tommy eller Blue.
Ok. Hvem gjorde det? Vet du det?
Du skylder Blues familie å fortelle sannheten.
Jeg vet det.
Jeg vil det.
Derfor kom jeg tilbake...
Jeg vil høre din side.
Vil du møte meg og sjefen min?
Ingen andre politi.
Hva mener du?
Kevin, er du der?
Jeg vet at det må være skummelt for deg.
La meg hjelpe deg.
Jeg skal snakke. Men bare til deg.
Vi møtes der jeg sier i kveld.
Ellers hører du aldri noe mer.
Ok. Hvor vil du møtes?
Maurice, hvor lenge har du kjent familien Morrow?
Siden jeg var liten.
Moren min var husholderske her,
og da det ble omgjort til et hotell, drev hun det.
Jeg overtok da hun døde.
Hvordan var Julia?
Hun var den eneste som brøt reglene og snakket med meg.
Og så en sommer var hun borte.
Var det noen som sa hvorfor?
Nei, de tok bare ned bildene av henne, og det var som om
hun aldri eksisterte.
Moren min pleide å si:
"Vi har ikke pengene deres, men vi har kjærlighet."
Dette kan ikke ha vært enkelt for deg.
Nei.
Så godt at Thomas ikke er den nye eieren.
Hva mener du?
Jeg tror han var glad da Julia dro. Det betød
at han fikk være favoritten.
Gamache.
Er det en match?
Elliot! Et ord.
Du gikk tilbake til kjøkkenet for å vaske opp etter middagen.
Har du noe å tilføye?
At du drakk vin på Julias rom, for eksempel?
Nei.
Hvordan forklarer du DNA-et på vinglasset vi fant der?
Elliot.
Du er den siste personen som så henne i live.
Men likevel sa du ikke noe.
Hvorfor ikke? Har du noe å skjule?
Hun ba meg bli med opp på taket.
Da jeg kom dit, danset hun i regnet.
Hun inviterte meg tilbake til rommet for en drink. Det er alt.
Vi hadde sex.
Hun tok initiativ.
Da det var over, fortsatte jeg å jobbe...
Du spurte ikke om å møtes ved statuen?
Jeg sa det ikke fordi jeg ikke ville miste jobben.
Hun var i live da jeg gikk.
Patron.
Vent.
Vi har en håndskriftmatch.
Og et motiv.
Godt jobbet, Jean-Guy.
Du kan gå.
Jeg vet at du savner pappa, mor.
Jeg fikk mer enn nok av den mannen.
Jeg savner Julia.
Jeg innser det nå at vi på mange måter sviktet henne.
Det minste vi kan gjøre, er å ordne det.
Men hvordan?
Ved å respektere hennes ønsker.
Jeg skal gi sønnen hennes hotellet.
Han er tross alt barnebarnet mitt.
Mr. Morrow.
Kan vi prate med deg?
Jeg har noen spørsmål du kanskje ikke vil svare på foran familien din.
Hvilke spørsmål?
Det er håndskriften din.
-Du ba Julia om å møte deg ved statuen. -Ikke tale om.
Jeg var på rommet med kona mi. Sandra, fortell dem.
Ja, vi var sammen.
Hvorfor drepe søsteren min?
Skal vi snakke om den økonomiske situasjonen din her?
-Pissprat. -Økonomiske situasjon?
Det er ingenting. En misforståelse.
Jeg foreslår at du oppklarer det.
Ikke her.
Hvordan våger dere å prøve å lure meg?
Alle trodde at hotellet ble ditt, men det ble det ikke.
Du var sint, og du har mye gjeld.
Du er nesten konkurs. Du er i ferd med å miste huset ditt.
Ville du møte Julia for å overtale henne til å gi deg det?
-Nektet hun? -Dette er trakassering.
Enkelt og greit, og dere griper etter halmstrå.
-Det er håndskriften din. -Ingen flere spørsmål uten advokat.
-Det kan ordnes. -Jeg har alibi.
Dere får ikke klandre meg.
Hold dere unna familien min.
Jeg vil ha betjenter ved porten og rundt området.
Ingen får lov til å dra.
Har du hengt opp hjortehodet?
Nei, beklager. Jeg...
I dag, ellers får du sparken!
Var det et skudd?
Herregud.
Hvor kom det fra?
-Herregud. -Hva skjer?
Hold familien her.
Alle må bli her.
Dere hørte ham.
Thomas.
Rolig.
Thomas.
Thomas!
Samme hva du har gjort, er jeg glad i deg!
Thomas. Se på meg.
Ta ett skritt nærmere...
-Thomas! -...og jeg skyter.
Jeg blir her.
-Jeg vil snakke med deg. -Trekk unna, ellers skyter jeg!
Tekst: Bente Johansen
Kreativ leder Heidi Rabbevåg