EN NETFLIX-SERIE
Hvem er du? Kom her!
-Dean! -Stop!
Vent! Måske er han bevæbnet!
Hvem er du?
-Dean, vent! -Kom her!
-Åh nej! -Hey!
Hey!
Hold nu kæft!
Hvad fanden er det her?
Hey!
Kom tilbage! Stop!
Hvor er han?
Han er væk.
Hvor fanden er han?
Nej!
Hey!
De er på sporet af os.
Hvorfor er I kommet i dag?
-Der er en skjult dør i vores kælder. -Og den fører til en tunnel.
Og vi fandt en fyr dernede,
så vi jagtede ham, og han forsvandt.
Baseret på jeres seneste nedsmeltning,
tror I, det var mig i tunnelen?
For I sagde, jeg stod bag det hele sammen med Karen.
Og I tror, vi prøver at skræmme jer til at sælge huset.
Hvad med din John Graff-teori?
Nu husker jeg!
Du sagde, jeg dækkede over John Graff-mordene.
Det sagde du foran alle.
Så John Graff og jeg arbejder sammen.
Vi siger bare,
der er en vej ind i huset, og vi søgte på nettet.
Spritsmuglere brugte de tunneler under Forbudstiden.
Der er en seng dernede. Der er mad.
Hvem end, det er, har tydeligvis sovet dernede.
Eller flere end én. Mig og John Graff.
Det kunne være flere forskellige, og derfor er vi her.
For at bede om hjælp fra en, I stadig mistænker kan stå bag.
Ved du hvad?
Det er muligt, du og Karen er involverede.
Du kan komme i gang med at skaffe en kendelse.
Hjælp dig selv lidt i vores øjne i det mindste,
så vi kan fjerne dig fra listen over mistænkte.
Så for at bevise min uskyld, hvad vil I så have, jeg gør?
Okay.
Okay, jeg har blokeret indgangen.
Men jeg synes, du skal gå derind.
Ind i de tunneler, fordi…
For at se, hvor tunnelerne fører hen?
-Det er en labyrint. -De er overalt.
Altså Mitch og Mos hus.
-Helt klart Winslow-huset. -Winslow.
Jeg forstår, hvad I siger.
Her er, hvad jeg vil gøre.
Ikke en skid.
-Hvad? -Undskyld?
Tror I, jeg vil løfte en finger for jer?
Efter det, I gjorde?
Antaster mig og min dame offentligt…
Anklager mig!
Jeres arrogance!
Det er utroligt.
-Du har en pligt. -Du kan ikke lukke øjnene.
Vent og se.
Jeg vil fandeme ignorere jer to.
-Jeg er færdig. -Jeg går til FBI.
Hvilket kontor? Newark?
Jeg ringer og fortæller, I kommer.
De er mine venner.
Jeg skal på jagt med to af dem i weekenden,
og så kommer jeg efter dig, dit svin.
En pålidelig kilde fortæller mig, at du skrev mindst et af de breve.
Nej, jeg gjorde ikke!
-Det passer ikke. -Hvad?
-Hvorfor skulle jeg? -Det er noget af et hus.
Du er på dybt vand. Du vil ud af det.
Vidste du, at falsk anmeldelse er ulovligt?
Halvandet år i fængsel.
Og hvor mange har du lavet?
Et halvt dusin? Det er ti år i fængsel.
-Vent. -Ved du, hvad det hedder,
når man truer nogen til at forlade en bygning,
altså din familie?
Det er en terrortrussel.
Sikke noget pis.
Endelig er vi enige om noget.
Lige siden du kom herind,
er vi druknet i pis, for det er det eneste,
der kommer ud af din mund, hr. Brannock.
Så vil du og din skønne kone venligst skride ud af mit kontor?
Jeg ved ikke, hvordan han fandt ud af det.
Jeg fortalte ham ikke, at Dean skrev et af brevene.
Jeg sværger, det er sandt.
Måske var det skrifteksperten.
Jeg sagde, han skulle holde tæt, men jeg kender ham ikke så godt.
Men det var ikke mig.
I må stole på mig.
Jeg ved, I har haft mistanker om mig.
Vi mødtes gennem Chamberland,
som I ikke længere stoler på,
men jeg har intet motiv til at skade jer.
Og jeg har ikke langt igen.
Denne sag holder mig vågen om natten, og jeg hviler ikke, før den er løst.
Jeg burde tilbringe tid med min datter og mit barnebarn,
men jeg sidder her sammen med jer og prøver at løse sagen.
Og jeg siger jer,
jeg vil løse den med eller uden jer.
Dean, sid ned,
så jeg kan fortælle, hvad jeg fandt.
Fint. Okay, værsgo.
Jeg forstår det. I er begge under pres.
Vi må løse det her,
før Westfields Politi giver jer skylden.
Jeg er ved at miste forstanden.
Hver gang, jeg tænker over det, ender jeg med en anden!
Nu er jeg ret sikker på, det er Karen.
Men politiet må også være med i det.
Eller er det Mitch og Mo og kulten?
Måske er Andrew Pierce ikke tosset.
Eller er det en helt anden?
Hvad?
Jeg fulgte op på jeres datters spor om ham Roger Kaplan.
Og han ser godt ud.
-Rigtig godt. -Hvorfor?
Ekskonen.
I sager som denne er det godt, hvis skilsmissen er grim.
For så snakker hun.
Roger Kaplans ekskone kan godt nok snakke.
-Ja? -Er du Trish Kaplan?
Nej. Det var jeg.
Hun og Roger blev skilt for 25 år siden.
Han forlod hende for en tidligere elev.
Roger og jeg, vi har været skilt i…
Vi havde talt i ti minutter, da hun sagde dette.
Hvis nogen skriver underlige breve om et hus
og kalder sig Overvågeren,
er det helt sikkert Roger.
-Hold nu kæft. -Det var, hvad jeg sagde.
Hold nu kæft!
Hun fortalte mig hans livshistorie.
Roger voksede op i den fattige del af byen.
Han boede i en lille lejlighed med sin mor, der var skilt.
I 50'erne var det en stor ting.
Det var prekært,
men Roger havde venner i den rige del af byen.
Wow. Se det cedertag!
Er det en tagterrasse?
Jeg kan ikke tro, du faktisk bor her.
-Utroligt! -Og jeres var ikke
det eneste, han var besat af.
Der var også 55 Oak Terrace, hvor der boede en anden dreng, han kendte.
-Hvorfor ser du sådan på vores hus? -Jeg kan godt lide det.
Vil du lege eller hvad?
Ja.
Det er bizart.
Er det?
Han var en fattig dreng fra en ødelagt familie.
Han ser sine venner, der ligner ham,
bo i disse palæer,
som var som Shangri-La for ham.
Så han ville være arkitekt,
gå på arkitektskole, men havde ikke råd.
Han var fattig. Så han gik på et offentligt college,
aftenskole på Rutgers
og får arbejde som engelsklærer på Westfield High.
Ellies skole.
Samme år gifter han sig med Trish.
Hun sagde, de var glade.
Hun kunne ikke få børn, men det gik ikke ham på.
Det gav dem tid til at køre ture
op og ned ad østkysten for at se på huse, han elskede.
Der er det.
Se der! Det er endnu smukkere i virkeligheden.
Tror du, vi kunne bo i sådan et hus en dag?
Man ved aldrig.
Men jeg køber ikke bare et hus.
Det skal være et, jeg elsker.
Et til min samling.
Men en dag kom 89 Maple Grove Lane til salg.
-Det er smukt. -Helt udsøgt.
-Disse buer… -Det er skønt.
Her er det, du ikke forstår. Jeg må eje dette hus.
Skat…
Roger, der er tre bud allerede,
og jeg kan sige, dit ikke er det højeste.
Men ved du hvad? Der er noget, du kan gøre.
Mægleren bad ham sende et brev til sælgeren,
fortælle, han elsker huset,
hvad det havde betydet for ham, siden han var barn,
at han ville tage sig bedre af det end de andre,
selvom vores bud ikke var højt.
Ja, mange gør det i dag.
Det gjorde de ikke dengang.
Roger satte sig ved skrivemaskinen.
Kære ejere af 89 Maple Grove Lane.
Jeg har elsket jeres hus i over 35 år.
Siden jeg var lille dreng,
har jeres hjem trøstet mig på afstand, noget, jeg kunne drømme om.
Og nu kan den lille drengs drøm blive opfyldt.
Gæt, hvad der skete.
-De tog et højere bud. -Det gør de altid.
Roger var knust.
Jeg havde aldrig set ham græde sådan.
Han var mere oprevet, end da hans mor døde.
Der fik han ideen til lektionen.
Det startede småt, et par unger i en skriveklub.
ODE TIL ET HUS
Men efter ti år blev det en sensation.
"Ode til et hus."
Jeres næste opgave
er at finde et hus, I elsker,
og skrive det et kærlighedsbrev.
Vær beskrivende, vær kreative.
Hvad er det, I beundrer ved huset?
Hvordan ville det føles at bo der?
Det må være så langt eller kort, I vil.
I får karakter for oprigtighed.
En kopi gives til mig,
og en anden kopi sendes til huset,
og skriv ikke navn på.
I skriver mere frit som anonyme.
Ingen vil læse dem bortset fra husejerne og mig.
Nogen spørgsmål?
Ja, Miko.
Må det være ens eget hus?
Bestemt ikke. Det skal være en andens hus.
Godt spørgsmål.
Okay, mor jer.
Kære 901 Folsom Bridge Drive.
Jeg synes, jeres hus er fedt.
Jeg elsker, at vinduerne ligner husets øjne,
og hoveddøren ligner husets mund.
Gad vide, hvornår huset blev bygget. Nok 100 år siden…
Hvis hjemmet er et slot, så er du, 452 Bolingbroke,
det mest funklende palæ, en konge eller dronning kunne bo i.
Du er i sandhed et magisk domicil.
Hvilken lykke, du må være for ejerne.
Hvis jeg skulle flytte,
ville det blive til dig, 84 Oriole Road.
Efeuen på forsiden er sej, nærmest som en sweater.
Lektionen var et hit
hvert år, indtil han blev pensioneret.
-Tredive år. -Wow.
Lektionen blev større end ham.
Derfor havde de den Facebook-gruppe om den,
og hans børn elskede den.
Inklusive Miko,
den, han giftede sig med.
En kælling, forresten.
Husker I det andet hus, Roger elskede som barn?
Femoghalvtreds Oak Terrace.
Det hus begyndte at få breve.
Rogers ven, der havde boet der, blev voksen og flyttede.
Nu boede hans søster der, Carol Flanagan,
og hendes søn havde haft engelsk med Roger.
Så da der kom et brev i postkassen,
vidste hun, hvad en Ode til et hus var.
Kære 55 Oak Terrace.
Hej, gamle ven.
Det er længe siden,
så jeg ville skrive, hvor meget jeg beundrer dig, gamle hus.
Dine lækre skyggelister.
De strålende glasmalerier på afsatsen på første sal.
Hvilken skat, du er, en fantastisk skattekiste.
Hej, mor.
Danny!
Da du havde hr. Kaplan, talte han nogensinde om vores hus?
Det tror jeg ikke.
De fik et brev en gang om året i ti år.
Kære 55 Oak Terrace.
Jeg ser, den gamle eg måtte beskæres…
Hvorfor i alverden ville nogen skifte dit smukke tag?
Du ville ikke vove at skifte det gamle fyr i kælderen, vel?
Et år fik de et brev, og det var anderledes.
Det var dystert.
Kære 55 Oak Terrace. Hvorfor skriver du aldrig tilbage?
I lang tid har jeg elsket dig, beundret dig,
og hvad får jeg til gengæld? Ingenting.
Jeg har givet dig min kærlighed, min længsel.
Hvad vil du have? Min vrede?
Jeg lover dig, den vil du ikke have.
Du har ikke lyst til at se, hvordan den ser ud.
Og en uge senere
får hun endnu et brev fra en, der kalder sig Overvågeren.
Kære fr. Flanagan. Jeg har givet dig så meget tid.
Jeg overvåger dit hus og holder dig tryg.
Jeg har beundret din familie
og kun ønsket det bedste for den.
Jeg så dig stolt prale af din lykke.
Du har vendt huset mod dig.
Femoghalvtreds Oak Terrace har afvist dig og dit uforskammede pudseri.
Er grådighed grunden til, du ikke kunne holde familien samlet?
Trish, hvordan ved du alt dette om Carol Flanagan?
Fordi hun stod uden for min dør dagen efter.
Hallo?
Hun gav mig de sidste to breve, der kom med en uges mellemrum.
Vil du bekræfte, det er din eksmand?
Carol, de er helt sikkert fra Roger.
Hvad gjorde hun? Hvorfor gik hun ikke til politiet?
Det gjorde hun. De var ingen hjælp.
Ikke interesserede.
Det lyder bekendt.
Jeg synes, vi tre skal gå over til 55 Oak Terrace
og tale med Carol Flanagan.
Det er et fint gammelt hus.
Det burde have fået flere breve.
-Kom ind! -Wow!
-Det er smukt! -Tak.
Bare se jer om.
Jeg arvede det efter mine forældre.
Min bror Dave, der var Rogers barndomsven,
ville ikke have det.
Mente, det var for meget for en person.
Jeg er skilt.
Søn i Nashville. Datter på universitetet.
Rutgers, så hun er tæt på.
Kom ind. Sid ned.
-Føl jer hjemme. -Tak.
Vidunderligt.
Så smukt.
Hvordan fandt I mig?
Facebook-siden?
Jeg slog noget op gennem årene.
De hader mig virkelig.
Vi hørte din historie fra Roger Kaplans ekskone, Trish.
Se dekorationerne i gipsen.
Det er fantastisk.
-Det er sjovt. -Hvad?
Du lyder som Roger Kaplan.
Han skrev om sådanne ting i brevene, detaljer,
ting, jeg kun har hørt ham nævne.
Se de støttebjælker! De er smukke!
Ved du, hvem snedkeren er?
De panelvægge er lækre!
Han var et mærkeligt barn.
Men mine børn gik hos ham, og de elskede ham.
Det sidste brev, det fra Overvågeren.
Har du det? Må vi se det?
Ja.
Det ligner de breve, vi får.
Det er samme skrivestil, samme skrifttype,
endda samme type papir.
Ja, men er vi sikre på, det er Roger Kaplan?
Disse Ode til et hus-breve, de lyder som ham,
men når Overvågeren skriver, er det anderledes.
Nora har ret. Roger skriver til huset.
Overvågeren… han, hun, de skriver til ejeren.
Det er en god pointe.
Det sagde politiet også.
Sagde, man ikke kunne vide, om det er den samme person.
Du er sikker på, det var?
Brevet fra Overvågeren kom, da det blev alment kendt,
at min mand var flyttet ud, og vi skulle skilles.
Roger ville skræmme mig ud af huset, så han kunne købe det.
Det er tydeligt.
Men du blev ikke bange.
For Roger?
Ham, der var rædselsslagen for kulfyret nedenunder,
da han var ti?
Nej.
Der var én gang…
Efter det Overvåger-brev kom, og jeg gik til politiet,
og de ikke ville hjælpe mig.
En aften var jeg på vej i seng…
Nogen holdt øje med mig.
Roger Kaplan!
Dit feje svin!
Jeg holder mine køkkenknive skarpe!
Hvis du så meget som sætter en fod på denne ejendom igen,
så skærer jeg kuglerne af dig!
Er du med?
Hører du mig?
Men efter det, ingenting.
Det er 12-13 år siden.
Af en eller anden grund besluttede Roger Kaplan
eller Overvågeren at lade mig være.
-Må jeg se brevet? -Ja, selvfølgelig.
Ja, det er ham.
"Har I fundet det, der er i væggene?" Roger, for helvede.
Elendige lille tøsedreng.
Vi burde tage derhen nu. Vi ved, hvor han bor.
-Lad os vente. -Hvad venter vi på?
-Du må tænke dig om. -Skat.
Du kan ikke bare gå derover og anklage ham.
-Han smækker bare døren. -Præcis.
Og vi har ikke politiets støtte.
Hvordan fanden fanger vi ham så?
Det ved jeg ikke.
Men vi finder ud af det. Kom.
Hey, jeg tænkte på noget.
Vi ved, hvor han bor, ikke?
Hvis vi skræmmer ham,
kan han løbe ind og aldrig komme ud igen.
Men venter vi…
Kan vi fange ham et offentligt sted, det var det, jeg tænkte på.
Virkelig? Du er så lækker.
Okay…
Det her?
Ja.
Det er et fint hus.
Hvorfor er han så rasende?
Det er et fint sted.
Vent, se!
Er det dem?
Det tror jeg.
Satans.
De stiger ind i bilen. Gem dig.
Okay.
Gang nummer tre.
Hvem er Alison Roman?
En YouTuber. Hun er genial.
Fantastisk kok. Jeg vil være hende.
Harissa-pasta…
-Det skal vi bruge til bønnerne. -Okay.
Hvad mangler vi ellers?
-Vi mangler… -Bagels.
Bagels, og skal vi købe noget brød?
Ja!
Ja! Smør?
Følg efter.
Vi kunne tage…
Måske kunne vi købe noget ristet brød.
Hej. Er du Roger Kaplan?
Ja. Og du er?
Jeg er Dean Brannock. Det ved du nok.
Hej, jeg er Nora Brannock.
Undskyld. Kender vi jer?
Vi bor i 657 Boulevard. Kender du det hus?
Det gør vi faktisk, ja.
Vi har fået nogle mærkelige breve der.
Ved du noget om det? Du kan lide at skrive breve.
"Ode til et hus" og så videre.
Ja, det var en af mine lektioner.
Lad os være.
Det skal vi nok.
Når I lader os være. Hvad siger I til det?
Jeg ønskede bare at inspirere mine elever med arkitektur.
Hvis I fik et brev, og I ikke kan lide det,
er det ikke min skyld.
Ved du, din mand kalder sig Overvågeren?
Han finder vej ind i huset, fordi han legede der som barn.
Jeg aner ikke, hvad du taler om,
og jeg har aldrig set jer før i mit liv.
Det er jo noget pis,
for jeg så dig i tunnelen under huset for to dage siden!
Du var til åbent hus, hr. Kaplan. Jeg så dig der.
Ja. Det gør folk.
De tager til åbent hus.
Hvad med de truende breve?
Gør folk også det?
Får de nye ejere til at sælge med et tab, så du kan købe huset?
Tror I, jeg har råd til det hus?
Jeg er pensioneret folkeskolelærer.
Jeg tog til åbent hus,
fordi det havde tilhørt min barndomsven.
Han døde for nylig, og derfor ville jeg se huset.
Hvis I har et problem med det, hvorfor ringer I så ikke til politiet?
Kom.
Hvad var det?
Aner det ikke. Aldrig set dem før.
De er tossede!
Hej, makker.
Det er løgn.
Nora!
Tager du pis på mig?
Åh gud. Bliv der!
Hvad fanden laver du?
I anklagede mig for at overvåge jer.
Jeg sørger for, jeres drøm går i opfyldelse.
Skrid med dig.
I har skabt en magtfuld fjende.
Begge to.
At antaste mig offentligt foran min kone?
Hun kunne ikke engang nyde sit glas vin i aftes.
Hr. Kaplan, tag det roligt.
Lad være at sige det!
Jeg er jeres værste mareridt.
I vil aldrig høre hjemme her, og det skal jeg sørge for,
I rige møgsvin.
I tror, at når man bor i sådan et hus, så må man alt,
sige, hvad man vil.
Den går ikke.
Ikke når jeg er her,
for jeg vil stå lige her hver dag hele dagen.
Og I kan ikke gøre noget ved det,
for det er offentlig grund, og det er fandeme et frit land!
-Lad os gå. -Han skal ikke påvirke os.
Ja, værsgo. Jeg holder huset med selskab.
Værsgo!
-Hvad fanden? -Kom.
Jeg går ingen steder. Jeg er lige her. Nemlig.
Jeres hus kender mig, det kan lide mig,
jeres hus ville ønske, jeg boede der i stedet for jer.
Nemlig.
Og det vil jeg nok, før I ved af det.
-Afsted! -Unger!
Kom! I kommer for sent i skole!
Jeg er Overvågeren.
Sekretær, vil du begynde med at læse højt
af referatet fra det sidste møde i Westfield Bevarelsesforening?
Vores indsats for at blokere fjernelsen af chinquapin-grenen på Summit Avenue,
der var falsk anklaget for at være under 120 cm fra et telefonkabel,
har ikke været forgæves.
Byen har indvilliget i, at chinquapin-træet ikke røres
i mindst 15 år.
En fantastisk succes.
Nu har vores næstformand en opdatering
om tragedien på Spruce og Windsor.
Gennem mine diskrete bevægelsesmetoder
kan jeg bekræfte forsamlingens værste mistanke
om renoveringen i det nordvestlige hjørne
af Spruce og Windsor.
En udenbys designer købte og forberedte installationen af nye
to-fags vinduer som erstatning for de originale
og arkitektonisk passende skydevinduer.
Jeg gik derover med en hammer, og jeg smadrede…
Jeg smadrede hver rude i hvert vindue.
To-fags vinduer i et victoriansk hus er absurd!
Vinduer er hjemmets øjne.
Hvor længe har jeg være medlem af denne gruppe?
Fem-seks år?
Et årti?
Jeg tæller ikke.
Hvornår begyndte det at ske?
Al forandringen?
Dette behov for at forvanske de ting omkring os,
som ikke behøver forandring.
Var det computeren?
Var det, da vi fjernede menneskets sjæl og satte en maskine i dens sted?
Jeg ved det ikke, men det er forbitrende.
Hvor banalt det er.
At stå der, imens 3.000 års kultur
bliver skyllet ud i toilettet, som om man ikke kan gøre noget.
Jeg mener, man kan gøre noget.
Vi må finde modet til at sige:
"Nej, jeg giver ikke samtykke til dette."
Det er den stemme, der vil give genlyd. Det er råbet…
…som vil lyde igennem generationer.
Gem dig.
-Hr. Brannock! -Hej!
Kan jeg hjælpe dig?
Ja, det kan du.
Det viser sig, politiet ikke længere samarbejder.
Lang historie.
Men sagen er, at nogen er kommet ind i vores hus
igennem tunneler,
og jeg tror,
de tunneler fører direkte til et af nabohusene.
Jeg må ind for at sikre mig, tunnelen ikke fører herhen.
Kigge i skabe, kælderen eller hele huset.
Har du en ransagningskendelse?
Nej, politiet hjælper os ikke.
Så kan jeg heller ikke hjælpe jer.
Rent juridisk kan jeg ikke.
Kom nu!
Hr. Brannock, har nogen fortalt dig, du ikke ser så rask ud?
De mørke cirkler under øjnene er stress.
Jeg ville tilbyde dig friskpresset torskelevertran,
men jeg kan ikke se, hvad det skulle gøre godt for nu.
Hej, Jasper! Hej, makker!
Hey, er der en tunnel under jeres hus?
Måske bruger du den til at komme over til din elskede elevator?
Den frygtelige renovering må have skubbet dig over kanten.
-Bordplader i træ? -Ja.
Laver I jeres hus til en deli?
Jeg har aldrig set nogen bruge så mange penge
på at gøre et hus så frygteligt.
Du må ligge vågen om natten
og fortryde de rædsler, du har budt det stakkels, smukke hjem.
Hvem nøs?
Jasper?
Jeg kan se Jasper herfra, du lyver…
Hey!
Fuck.
Hvor vover du!
I er frygtelige naboer!
SLÅET TIL
Dean!
Nora?
Nora, hvor er du?
Nora!
Hr. Brannock.
Far, han har en pistol.
Har jeg, eller er det en finger i lommen?
-Lad ham gå. -Dean!
-Far, gør som han siger! -Hvad?
Din kone og datter er i kælderen.
Jeg viser dem noget senere.
-Hvad vil du have? -Hvad jeg vil have?
Det ved du. Jeg vil have dit hus.
Okay, fint, du må få det.
-Mister jeg din opmærksomhed? -Nej.
Tænker du på en kniv? Det her ender ikke godt.
-Far. -Nej.
Dean, gør, som han siger!
Det gør jeg!
Okay.
Du behøver ikke gøre det. Du har kontrollen.
Du får det, du vil have.
Hvad nu, hvis jeg vil have mere?
Hvad laver du?
-Far. -Okay, nej!
Nej!
Hvad sker der?
-Det er okay. Du er okay. -Nej.
Du er okay, skat.
Hvordan har du det?
Bedre. Det her hjælper.
Hvordan var afleveringen?
Fin.
Skat.
Du må tale med nogen om det her.
Det ved jeg.
-Det var bare et mareridt. -Skat.
Klokken er ni en tirsdag morgen, og du drikker whisky.
Vi må ud herfra permanent
for børnenes skyld, for familiens skyld.
Okay? Vi må sælge huset.
Jeg er enig.
Skat.
Det var sådan, du gjorde det.
Du kommer ind gennem hendes hus!
Jeg vidste det! Det giver mening.
Jeg finder ud af, hvor den lille dør er,
og det ved du, når jeg begynder at dukke op i din stue.
Hvad snakker du om?
Lad ikke, som om jeg er den tossede her.
Jeg troede, Andrew Pierce var skør,
men Andrew Pierce er måske
den mindst skøre person, der har boet her.
Jeg talte med hr. Kaplan om min søn.
Han er hans yndlingslærer.
Det var helt sikkert det, I talte om.
Og det må jeg sige,
jeg havde ikke troet, du var blodkult-typen.
Så kører vi med den blodkult igen.
Pervers by, Westfield. Der kan man se.
Det var det, vi talte om. Måder at…
-Kidnappe børn, drikke deres blod. -Hvad?
Fordi vi er øglemennesker.
Vi elsker blodorgier. Det giver sgu mening.
Ved du, hvad problemet er med dine paranoide mistanker,
faren ved det?
Min kone taler nu om separering på grund af jer.
Klog kvinde.
Nej, på grund af det pis, I fandt på,
tror hun, jeg holder hemmeligheder.
Så tillykke med at ødelægge mit ægteskab!
Ved du hvad, makker?
Tillykke til dig, for du har vundet!
Vi sælger huset.
Så nu kan en af jer købe det
og lave det om til
et kultmødehus eller noget.
Halleluja! Hørte du det, Roger?
Til vores blodkultmøder!
Det skal de andre i kulten høre,
og så spreder vi budskabet på QAnon!
Det giver god mening.
Du er fandeme sindssyg!
Og din kone! Sikken lettelse!
Lad ikke døren ramme dig på vej ud, møgsvin!
Lidt hjælp her! Okay.
Undskyld, vi bestilte for meget. En masse forskelligt.
Okay. Tak.
Lad mig tage den for dig.
Tak.
Hey.
Tak, fordi du kom til middag.
Tak, fordi jeg måtte komme.
Okay.
Du og jeg kom skævt ind på hinanden, gjorde vi ikke?
Det var min skyld.
Så undskyld.
Det er bare…
At have en datter
er svært.
Undskyld.
Okay. Lad os få noget vin.
Dean, rolig!
Hvad? Han er 19 år. Har du ikke været i Frankrig?
Folk begynder at drikke der, fra de er børn.
Ja.
Sørg for at dufte til den.
-Dufte til den? -Det er bouqueten.
Ja, godt, og så drik den!
-Den er god. -Lækkert, ikke?
-Wow. -Hvad er der galt med dig?
Mig? Hvad mener du?
Du er sød igen.
Kom nu. Jeg har altid været sød.
Nej, ikke altid.
Jeg ved, der foregår noget.
Vil du fortælle dem det?
Fortælle os hvad?
Vi vil officielt sælge huset.
-Hvad? -Virkelig?
Hvorfor spurgte I ikke os?
Jeg kan lide det!
-Nej, du kan ikke! -Jo, jeg kan!
-Ikke i starten! -Hvad?
Tre en halv million kontant?
Ti dages betinget kontrakt.
Vi fik opkaldet i går fra vores nye mægler, Bruce,
og ja, vi tog imod buddet i aftes.
Ja, det er over udbudsprisen, så mere end vi håbede,
og det dækker renoveringen plus en smule overskud!
Så historien får en lykkelig slutning.
Åh gud, undskyld.
Det lød så vulgært
at tale om, hvad vi tjente på et hus, når der sker ting i virkeligheden.
Rigtig vigtige ting.
Som kræft?
Ja.
Du ser så sund ud, og jeg glemmer det nogle gange.
Hvordan har du det?
Jeg er kommet med i et forsøg
til en eksperimentel kræftbehandling på Lennox Hill.
Det er da skønt!
Theodora, det er fantastisk.
Det er skønt.
Undskyld. Kan vi se på tavlen med mistænkte en sidste gang?
-Dean! -Nej, kom nu.
En gang til, så fjerner jeg det.
Igen, her er de hovedmistænkte.
Ja.
Der er særlingen Roger Kaplan.
Jeg synes, Roger passer.
Men så er der Winslow-familien.
Og hvad med de her galninge?
Andrew Pierce sagde,
de var en slags satanistiske vampyrer.
Jeg forstår ikke deres motivation for at terrorisere jer sådan.
Til slut…
…vores gode ven John Graff,
som ingen af jer har taget alvorligt
som mistænkt.
Dean, hvorfor begå den perfekte forbrydelse,
forsvinde i to årtier
og så komme tilbage bare for at plage dig?
Men det var det, han gjorde.
Jeg gik nedenunder, og der stod han,
og pludselig har jeg en samtale med ham,
hvor han stort set indrømmer at myrde sin datter her!
Nej, du havde en samtale med nogen,
som ville have dig til at tro, han var John Graff. Og det virkede.
For os er John Graff bare et navn.
Du har et ansigt i hovedet, og du er besat af det dag efter dag.
Måske var det motiv for en anden.
Jeg kan ikke! Åh gud, få det til at stoppe!
Kom nu, vi har solgt huset!
Du har helt ret.
Jeg ser ikke på den tavle igen.
Det er Bruce.
Hej, Bruce. Ja.
Hvad?
-Hvad? -Det kan de ikke!
Okay.
Hvad er der sket?
De trak buddet.
Hvad? Hvorfor?
"Huset fra helvede." Fantastisk.
"En New Jersey-familie vil flygte
fra deres drømmehus
i Westfield, efter de modtog anonyme breve,
der peger mod satanistiske ritualer og mord
som en del af husets hemmelige fortid.
Ejerne fastholder, at en satanistisk kult
bruger det 100 år gamle hus som mødested
og kommer ind i huset gennem hemmelige gange."
Fuck!
Du gjorde det her. Det er dig, ikke?
Wow, flot detektivarbejde,
eftersom jeg sagde, jeg ville gøre det!
Hvorfor? Jeg troede, vi var venner.
Jeg troede også, vi var venner!
Indtil du kom med de beskyldninger
i vores country club foran alle!
Og at sige, jeg brød ind i huset og dræbte jeres søns rotte.
Mit medlemskab er nu suspenderet til efter en undersøgelse.
Vi sælger det hus.
Hvorfor skal du ødelægge det,
når vi prøver at komme væk?
Fordi I ikke fortjener at få profit.
I fortjener det ikke!
I burde miste alt!
Fuck dig, Karen.
Nej, fuck dig.
Fuck dig! Men vent og se!
Hævnen er sød!
Tekster af: Satine von Gersdorff