EN NETFLIX-SERIE
Hvem er du? Kom hit!
-Dean! -Stopp!
Vent! Han har kanskje en pistol!
Hvem er du?
-Dean, vent! -Kom hit!
-Herregud! -Hei!
Hei!
Herregud!
Hva faen er dette?
Hei!
Kom tilbake! Stans!
Hvor er han?
Jeg ser ham ikke.
Hvor faen er han?
Nei!
Hei!
De er etter oss.
Hva bringer dere hit?
-Det er en skjult dør i kjelleren. -Og den fører til tunneler.
Og vi fant en fyr der nede,
så vi jaget ham, men han forsvant.
Med tanke på utbruddet på sosietetsklubben,
tror dere at jeg var i tunnelen?
For dere sa at jeg står bak dette, sammen med Karen.
Og dere tror at vi prøvde å skremme dere til å selge huset?
Hva skjedde med John Graff-teorien?
Jeg husker det!
Du sa at jeg skjuler John Graff-drapene.
Du sa det foran alle sammen.
Kanskje John Graff og jeg samarbeider.
Vi sier bare
at det har vært en inngang hele tiden, og vi så på nettet.
Smuglere brukte de tunnelene i forbudstiden.
Der er en feltseng der. Selv mat.
Uansett hvem dette er, så har han sovet der.
Eller flere folk. Jeg og John Graff.
Det kan være en rekke personer, og derfor er vi her.
For å be om hjelp fra en dere mistenker er involvert.
Hør her.
Det er fortsatt sannsynlig at du og Karen er involvert.
Du kan trå til ved å skaffe en ransakelsesordre.
Og hjelpe deg selv litt, iallfall i våre øyne,
så vi kan fjerne deg fra listen over de hovedmistenkte.
Hva må jeg gjøre for å bevise min uskyld?
Ok.
Jeg har spikret igjen inngangen.
Men jeg syns fortsatt du bør se.
Inn i tunnelene fordi…
Kanskje tilmed en gruppe, se hvor tunnelene fører?
-Det stedet er en labyrint. -De er overalt.
Mitch og Mo sitt hus,
-definitivt Winslow-huset. -Familien Winslow.
Jeg skjønner hva dere sier.
Jeg skal gjøre dette…
Absolutt ingenting.
-Hva? -Unnskyld?
Dere hørte meg. Tror dere at jeg vil hjelpe dere?
Etter det opptrinnet?
Dere konfronterte meg og dama mi offentlig…
Anklagde meg!
Arrogansen deres!
Den er utrolig.
-Du har en plikt. -Du kan ikke overse det.
Se på meg.
Jeg skal ignorere dere fullstendig.
-Dere er alene. -Jeg går til FBI.
Hvilket kontor? Newark?
Jeg ringer og sier fra.
De er vennene mine.
Jeg skal på hjortejakt med to av dem i helgen,
og så skal jeg ta deg, din drittsekk.
Jeg har en troverdig kilde som sier at du skrev minst ett av brevene.
Det gjorde jeg ikke!
-Det er feil. -Hva?
-Hvorfor skulle jeg det? -Det er et stort hus.
Du er på dypt vann. Du trengte en utvei.
Visste du at falske anmeldelser er ulovlige?
Det er halvannet år i fengsel.
Hvor mange har du levert, Dean?
Et halvt dusin? Du kan få ti år i fengsel.
-Vent litt. -Vet du hva det kalles
når man truer noen, og det ender med at de evakuerer bygget,
i dette tilfellet, familien?
Det kalles en terroristtrussel.
Dette er tull.
Endelig er vi enige om noe.
Helt siden du dro den pripne ræva di hit,
har vi druknet i tull, for det er det eneste
som kommer ut av munnen din, Mr. Brannock.
Kan du og den skjønne kona di komme dere til helsike ut fra kontoret mitt?
Jeg vet ikke hvordan han fikk vite det, men det var ikke jeg.
Jeg fortalte ikke Chamberland at Dean skrev ett av brevene.
Det er sannheten.
Kanskje det var håndskrifteksperten.
Han skulle holde det for seg selv, men jeg kjente ham ikke godt.
Det var ikke meg, jeg vet ikke hva jeg skal si,
men dere må stole på meg.
Jeg vet at dere har hatt mistanker mot meg.
Dere møtte meg via Chamberland,
en dere ikke stoler på lenger,
men jeg har ikke motiv til å skade dere.
Jeg har kort tid igjen, skjønner dere?
Saken holder meg våken om natten, og jeg gir meg ikke før den er løst.
Jeg burde tilbringe tid med min datter og barnebarn,
men jeg er hos dere og prøver å løse saken.
Og jeg sier det nå,
jeg skal løse denne saken med eller uten dere.
Dean, sitt ned,
så jeg kan fortelle hva jeg har funnet.
Greit. Kom igjen.
Jeg skjønner det. Begge er under sterkt press.
Vi må løse dette
før Westfield-politiet gir deg skylden.
Jeg føler at det rakner.
Hver gang jeg tenker på det, lander jeg på noen andre!
Nå er jeg ganske sikker på at det er Karen.
Men da må politiet være med på det.
Eller er det Mitch og Mo med den sektgreia?
Kanskje Andrew Pierce ikke er gal.
Eller er det noen helt andre?
Hva?
Jeg fulgte sporet til datteren deres om Roger Kaplan.
Jeg mistenker ham.
-Virkelig. -Hvorfor?
Ekskona.
I en slik sak, hvis skilsmissen var stygg, glimrende.
Da er hun villig.
Og Roger Kaplans ekskone var villig.
-Ja? -Er du Trish Kaplan?
Nei. Jeg het det før.
Hun og Roger ble skilt for 25 år siden.
Han forlot henne for en elev.
Roger og jeg har vært skilt…
Vi hadde ikke snakket i ti minutter før hun sa dette.
Hvis noen skriver merkelige brev om et hus
og kaller seg Vokteren,
er det Roger.
-Herregud. -Det var det jeg sa.
Herregud!
Så fortalte hun livshistorien hans.
Roger vokste opp i det fattige området.
Han bodde i en liten leilighet med moren sin, som var skilt.
På den tiden, i 1950-årene, var det viktig.
Det var skamfullt,
men Roger hadde venner fra den rike delen av byen.
Jøss. Se på den taksponen!
Er det en liten takterrasse?
Jeg kan ikke tro at du bor her.
-Utrolig! -Og deres hus var ikke
det eneste han var besatt av.
Det var et annet, 55 Oak Terrace, der en annen gutt han kjente bodde.
-Hvorfor ser du sånn på huset vårt? -Fordi jeg liker det.
Kommer du inn for å leke?
Ja!
Dette er bisart.
Er det?
Han var en fattig gutt fra en oppløst familie.
Og her ser han vennene sine, som er som ham,
de bor i slike herskapshus
som må ha virket som Shangri-La for ham.
Han ville bli arkitekt,
gå på arkitektskole, men han hadde ikke råd.
Han var fattig, så han gikk på en kommunal skole.
Tok kveldstimer på Rutgers,
så fikk han jobb som engelsklærer på Westfield videregående.
Ellies skole.
Han gifter seg med Trish det året.
Hun sa de var lykkelige.
Hun kunne ikke få barn, men det virket greit for ham.
Det ga dem tid til å kjøre
opp og ned Østkysten og se på hus han elsket.
Der er det.
Se på det! Det er enda vakrere i virkeligheten.
Tror du vi kan bo i et slikt hus en dag?
Man vet aldri.
Jeg skal ikke bare kjøpe et gammelt hus.
Det må være et hus jeg elsker.
Et til samlingen.
Men en dag kom 89 Maple Grove Lane på markedet.
-Det er vakkert. -Veldig utsøkt.
-Disse buegangene… -Flott.
Det er dette du ikke forstår. Jeg må ha dette huset.
Kjære…
Roger, det er tre bud,
og ditt er ikke det høyeste.
Men det fins noe du kan gjøre.
Agenten ba ham om å skrive et brev til selgeren,
om at han elsket huset,
hvor mye det har betydd helt siden han var liten,
at han ville passe bedre på det enn de andre kjøperne,
selv om budet vårt ikke var like høyt.
Ja, mange gjør det nå for tiden.
Ikke på den tiden.
Roger satte seg ved skrivemaskinen.
Kjære eiere av 89 Maple Grove Lane.
Jeg har elsket huset deres i mer enn 35 år nå,
helt siden jeg var liten,
ga hjemmet deres meg en trygghet på avstand, noe jeg kunne drømme om.
Nå ser det ut til at guttens drøm kan bli sann.
Gjett hva som skjedde.
-De valgte et høyere bud. -Det er det som alltid skjer.
Roger var knust.
Jeg har aldri sett ham gråte slik.
Roger var ikke så lei seg da moren døde.
Det var da han fikk idéen om en leksjon.
Begynte smått, noen barn i en kreativ skriveklubb.
EN HYLLEST TIL ET HUS
Men etter ti år ble det en sensasjon.
"En hyllest til et hus."
Den neste oppgaven
er å finne et hus dere elsker
og skrive et kjærlighetsbrev til det.
Vær beskrivende, bruk fantasi.
Hva beundrer dere med dette huset?
Hvordan ville det føles å bo i et sånt hus?
Det kan være så langt eller kort dere vil.
Oppriktighet avgjør karakteren.
Jeg får én kopi,
og den andre sendes til huset,
og ikke bruk navnet deres.
Dere skriver mer åpent om det er anonymt.
Ingen vil lese dem bortsett fra huseierne og meg.
Noen spørsmål?
Ja, Miko.
Kan det være til ditt eget hus?
Absolutt ikke. Det må tilhøre noen andre.
Godt spørsmål.
Greit, ha det gøy.
Kjære 901 Folsom Bridge Drive.
Jeg syns huset deres er rått.
Jeg elsker at vinduene ser ut som husets øyne,
og inngangsdøren ser ut som munnen.
Mon tro når huset ble bygget. Sikkert 100 år siden…
Hvis et hjem er et slott, så er du, 452 Bolingbroke,
den mest strålende godset en konge eller dronning kan bo i,
du er virkelig et magisk bosted.
Du må være en glede for eierne dine.
Hvis jeg skulle ha flyttet,
hadde det vært til deg, 84 Oriole Road.
Eføyen på fremsiden er kul, nesten som en genser.
Denne leksjonen var så populær,
og han hadde den hvert år til han sluttet.
-Tretti år. -Jøss.
Og denne leksjonen ble større enn ham.
Derfor hadde de den Facebook-gruppen,
og ungdommene elsket det.
Inkludert Miko,
som han giftet seg med.
En skikkelig megge.
Husker du det andre huset Roger elsket som gutt?
55 Oak Terrace.
Det huset begynte å få brev.
Rogers venn, som bodde der, hadde blitt voksen og flyttet.
Søsteren hans bodde der, Carol Flanagan,
og sønnen hennes var i Rogers engelskklasse.
Da det dukket opp et brev i postkassen,
visste hun hva en hyllest til et hus var.
Kjære 55 Oak Terrace.
Hei, gamle venn.
Det er lenge siden
og jeg burde skrive hvordan jeg beundrer deg, gamle hus.
Ditt flotte panel.
De strålende frostede vinduene i andre etasje.
For en herlig skatt du er, et utsøkt smykkeskrin.
Hei, mamma.
Danny!
Da du hadde Mr. Kaplan, snakket han om vårt hus?
Jeg tror ikke det.
De fikk et brev én gang i året de neste ti årene.
Kjære 55 Oak Terrace.
Jeg ser at det gamle eiketreet bak måtte klippes.
Hvorfor i all verden skulle noen renovere det praktfulle taket?
Du våger vel ikke å erstatte den gamle fyren i kjelleren?
Et år får de et brev, og det er annerledes.
Det var dystert.
Kjære 55 Oak Terrace. Hvorfor skriver du ikke tilbake?
Jeg har brukt mye tid på å elske deg, beundre deg,
men hva får jeg tilbake? Ingenting.
Jeg har gitt deg min kjærlighet, min lengsel.
Hva er det du vil ha? Mitt sinne?
Jeg lover at du ikke ønsker det.
Du kommer til å angre hvis du får oppleve det.
Og én uke senere
får hun et nytt brev fra en som kaller seg Vokteren.
Kjære Mrs. Flanagan, jeg har viet så mye tid til deg.
Jeg passer på huset og holder dere trygge.
Jeg har beundret din familie,
og bare ønsket den det beste.
Jeg så på at du spankulerte og var kry for ditt hell.
Du har vendt huset mot deg.
55 Oak Terrace har allerede avvist deg og din uforskammede oppussing.
Er din grådighet grunnen til at du ikke holdt familien samlet?
Trish, hvordan vet du alt dette om Carol Flanagan?
Fordi hun kom hjem til meg dagen etterpå.
Hallo?
Hun ga meg de siste to brevene som kom med en ukes mellomrom.
Kan du bekrefte om det er eksmannen din?
Carol, disse er avgjort fra Roger.
Hva gjorde hun? Hvorfor gikk hun ikke til politiet?
Hun gjorde det. Sa at de ikke var til hjelp.
De var ikke interesserte.
Høres kjent ut.
Jeg syns vi tre bør dra til 55 Oak Terrace
og snakke med Carol Flanagan.
-Fint gammelt hus. -Jøss!
Rart det ikke fikk flere brev i årenes løp.
-Stig på. -Jøss!
-Herregud, dette er fantastisk! -Takk.
Se dere rundt.
Jeg arvet det fra foreldrene mine da de døde.
Broren min, Dave, som var Rogers barndomsvenn,
han ville ikke ha det.
Syntes det var for stort for bare én.
Jeg er skilt.
Sønnen min er i Nashville. Datteren min på skole.
Rutgers, så i nærheten.
Kom inn. Sett dere.
-Finn dere til rette. -Takk!
Praktfullt!
Bare vakkert.
Hvordan fant dere meg?
Facebook-side?
Jeg har lagt ut noe i årenes løp.
De folka hater meg.
Vi hørte historien fra Roger Kaplans ekskone Trish.
Se på ornamentene i gipsen.
-Fantastisk. -Praktfullt.
-Det er pussig. -Hva da?
Du høres ut som Roger Kaplan.
Han brukte slike referanser i brevene, detaljer,
ting som kun han ville nevne.
Se på disse bæresøylene! De er vakre!
Vet du hva tømreren heter?
Disse kassettveggene er herlige!
Han var en snodig liten gutt.
Men barna mine tok faget hans, og de elsket ham.
Det siste brevet, det fra Vokteren.
Har du det her? Kan vi få se på det?
Ja.
Akkurat som de brevene vi har fått.
Det er samme skrivestil, samme skrifttype,
selv det samme papiret.
Ja, men vet vi at dette er Roger Kaplan?
Disse en hyllest til et hus-brevene, de høres ut som ham,
men når Vokteren skriver, er det annerledes. Ikke sant?
Nora har rett. Roger skriver til huset.
Vokteren… han, hun, de skriver til huseieren.
Godt poeng.
Det var det politiet sa.
Det var umulig å vite om de var fra samme person.
Men du er sikker på det?
Brevene fra Vokteren kom da det ble allment kjent
at mannen min hadde flyttet ut og vi skulle skilles.
Roger ville skremme meg ut av huset så han kunne kjøpe det.
Det er tydelig.
Men du ble aldri redd.
Hva? For Roger?
Han som var livredd for den kullfyrte ovnen nede
da han var ti år?
Nei.
Det var én gang
etter at Vokteren-brevet kom, og jeg gikk til politiet,
men de ville ikke hjelpe meg.
Det var en kveld jeg skulle legge meg…
Noen fulgte med på meg.
Roger Kaplan!
Din svake jævel!
Kjøkkenknivene mine er skarpe!
Hvis du setter din fot på denne eiendommen igjen,
skal jeg skjære av deg de små ballene!
Skjønner du?
Hører du meg?
Men det stoppet etter det.
Det er 12-13 år siden.
Av en eller annen grunn lot Roger Kaplan,
eller Vokteren, meg være i fred.
-Får jeg se brevene dere fikk? -Ja, selvsagt.
Ja, dette er ham.
"Har dere funnet det som er i veggene?" Jævla Roger.
Ynkelige lille feiging.
Vi burde dra dit. Vi vet hvor han bor.
-La oss vente litt. -Hva venter vi på?
-Dere må tenke grundig. -Kjære!
Dere kan ikke dra hjem til ham og beskylde ham.
-Han vil slenge igjen døren. -Nemlig.
Vi har ikke politiets støtte, om dere husker det.
Hvordan pokker skal vi ta ham?
Jeg vet ikke.
Men vi løser det. Kom igjen.
Jeg fikk en idé.
Vi vet hvor han bor.
Hvis vi skremmer ham,
kan han løpe inn og aldri komme ut igjen.
Men om vi venter…
Vi kan møte ham et offentlig sted, og det var det jeg tenkte.
Seriøst? Du er så sexy.
Ok, bare…
Dette?
Ja.
Det er et fint hus.
Herregud, hvorfor er han så forbanna?
Det er fint her.
Vent, se!
Er det dem?
Jeg tror det.
Pokker.
De setter seg i bilen. Gjem deg.
Ok.
Hyllerad tre.
Hvem er Alison Roman?
YouTuber. Hun er genial.
En utrolig kokk. Jeg vil være henne.
Harissa-pasta…
-Det vi trenger til bønnestuingen. -Ok.
Hva mer trenger vi?
-Vi trenger… -Bagels.
Bagel og skal vi kjøpe brød?
Ja!
Ja! Smør?
Følg etter!
Vi kan kjøpe…
Kanskje vi kan kjøpe ristet brød.
Hei. Er du Roger Kaplan?
Ja. Hvem er du?
Jeg er Dean Brannock. Du vet nok det.
Hallo, jeg er Nora Brannock.
Unnskyld. Kjenner vi dere?
Vi bor på 657 Boulevard. Kjenner du det huset?
Ja, faktisk.
Vi har fått noen rare brev hjem til oss.
Vet du noe om det? Jeg vet at du liker å skrive brev.
"En hyllest til et hus" og alt.
Ja, det er en av leksjonene.
La oss være.
Vi skal la dere være.
Så snart dere lar oss være. Hva med det?
Jeg ville bare inspirere elevene mine om arkitektur.
Hvis du har fått et brev du ikke liker,
så er det ikke min feil.
Vet du at mannen din kaller seg Vokteren?
Han vet hvordan han kommer seg inn fordi han lekte der som barn.
Jeg aner ikke hva du snakker om,
og jeg har aldri sett noen av dere.
Det er tull,
for jeg så deg i tunnelene under huset vårt for to kvelder siden!
Du var der under visningen. Jeg så deg.
Ja. Det er det folk gjør.
De går på visninger.
Hva med å sende trusselbrev?
Gjør folk det også?
Får nye eiere til å selge med tap, så du kan kjøpe huset?
Tror du jeg har råd til huset?
Jeg er en pensjonert lærer.
Jeg gikk på visningen
fordi det tilhørte en barndomsvenn.
Han døde nylig, så derfor ville jeg se huset.
Hvis dere har et problem med det, kan dere ringe politiet.
Kom igjen.
Hva var det?
Aner ikke. Jeg har aldri sett dem.
De er sprø!
Hei, kompis.
Det er ikke mulig.
Nora!
Tuller du med meg?
Herregud. Bli der!
Hva i helvete gjør du?
Dere anklaget meg for å følge med.
Jeg sørger for at drømmen blir sann.
-Herregud. -Forsvinn.
Dere har fått en mektig fiende, vet dere det?
Begge to.
Dere trengte meg opp i et hjørne offentlig foran kona mi.
Hun klarte ikke å nyte vinen sin i går.
Du må roe deg ned.
Ikke be meg roe meg!
Jeg er marerittet som blir til virkelighet.
Dere vil aldri høre til her, og jeg skal sørge for det,
rike drittsekker.
Tror dere at dere kan gjøre alt når dere bor i et sånt hus,
si alt dere vil?
Nei.
Ikke så lenge jeg er her,
for jeg skal stå her hele dagen hver dag.
Og dere kan ikke gjøre noe,
for dette er offentlig eiendom og det er et fritt land!
-Kom. -Han skal ikke kødde med oss.
Bare gå. Jeg skal holde huset med selskap.
Vær så god!
-Hva faen. -Kom.
Jeg skal ingen steder. Jeg blir her. Det stemmer.
Huset deres kjenner meg, det liker meg,
det skulle ønske at det var jeg som bodde der.
Det stemmer.
Jeg skal nok det før dere vet ordet av det.
-Kom igjen. -Barn!
Kom! Dere er sent ute til skolen!
Jeg er Vokteren.
Sekretær, kan du begynne med å lese
referatet fra det siste møtet til Westfield bevaringsforening?
Vår innsats for å stoppe fjerningen av chrysolepisen i Summit Avenue,
feilaktig anklaget for å være nærmere enn 120 cm unna telefonkabelen,
har ikke vært forgjeves.
Byen har gått med på at chrysolepisen ikke skal røres
på minst 15 år.
Virkelig en stor suksess.
Nå har visepresidenten en oppdatering
om tragedien på Spruce og Windsor.
På grunn av mine diskré bevegelsesmetoder
kan jeg bekrefte de verste mistankene
om oppussingen av den nordvestre delen
av Spruce og Windsor.
En utenbys designer bestilte og ville montere helt nye
seks-ganger-seks-ruter som skulle erstatte de doble
og arkitektonisk riktige fire-over-fire.
Jeg gikk dit med en hammer og knuste…
Jeg knuste hver eneste glassrute.
Vinduer på to ganger to meter på en Queen Anne er en parodi!
Vinduer er husets øyne.
Hvor lenge har jeg vært medlem av gruppen?
Fem, seks år?
Et tiår?
Mistet tellingen.
Når begynte det å skje?
All forandringen?
Denne trangen til å endre alt som er rundt oss
som ikke trenger å endres.
Var det datamaskinen?
Var det da vi fjernet menneskesjelen og plasserte en maskin i dens sted?
Jeg vet ikke, men det er vanvittig.
Banaliteten av det.
Å stå der mens 3000 år med kultur
bare blir ødelagt, som om man ikke kan gjøre noe med det.
Det er noe vi kan gjøre.
Vi må manne oss opp og si:
"Nei, jeg samtykker ikke."
Det er stemmen som vil høres best. Det er et rop
som vil gi gjenlyd i generasjoner.
Gjem deg.
-Mr. Brannock! -Hei!
Kan jeg hjelpe deg?
Ja, faktisk.
Politiet ikke vil samarbeide lenger.
Lang historie.
Men det er noen som har kommet inn i huset vårt
gjennom tunneler,
og jeg tror
at tunnelene fører direkte til et av nabohusene.
Jeg må komme inn i huset ditt for å sjekke at den ikke fører hit.
Se i skapene, kjelleren eller hele huset.
Har du en ransakelsesordre?
Jeg sa jo at politiet ikke hjelper oss.
Da kan ikke jeg hjelpe deg heller.
Rent juridisk, så kan jeg ikke.
Kom igjen!
Mr. Brannock, har noen fortalt deg at du ikke ser frisk ut?
De mørke ringene under øynene dine, det er binyrestress.
Jeg kan tilby deg ferskpresset tran,
men akkurat nå tror jeg ikke det vil hjelpe.
Hei, Jasper! Hei, kompis!
Er det en tunnel under huset deres?
Kanskje du brukte den til å snike deg inn og leke med matheisen du elsker?
Den forferdelige oppussingen må ha vippet deg av pinnen.
-Benkeplater av tre? -Ja.
Forvandler du huset til en delikatesseforretning?
Jeg har aldri sett noen bruke så mye penger
på å gjøre et hus så forferdelig.
Du ligger nok våken om natten
og angrer på de skrekkelige valgene du har tatt for det stakkars, vakre hjemmet.
Hvem nøs?
Jasper?
Jeg kan se Jasper, din løgnaktige…
Hei!
Faen.
Hvordan våger du!
Dere er fryktelige naboer!
AKTIVERT
Dean!
Nora?
Nora, hvor er du?
Nora!
Mr. Brannock.
Pappa, han har en pistol.
Eller er det en finger i lommen?
-Slipp ham. -Dean!
-Pappa, gjør som han sier! -Hva?
Kona di og datteren din er i kjelleren.
Jeg skal vise dem noe senere.
-Hva vil du? -Hva jeg vil?
Det vet du. Jeg vil ha huset.
Greit, du kan få det.
-Mister jeg oppmerksomheten din? -Nei.
Tenker du på en kniv? Dette ender ikke bra.
-Pappa. -Nei.
Dean, gjør som han sier.
Ja, jeg skal det!
Ok.
Du trenger ikke å gjøre dette. Du har kontroll.
Jeg gir deg hva som helst.
Hva om jeg vil ha mer enn huset?
Hva gjør du?
-Pappa. -Nei!
Nei!
Dean, hva skjer?
-Dean, det går bra. -Nei.
Det går bra, kjære.
Hvordan føler du deg?
Bedre. Denne hjelper.
Hvordan var leveringen?
Det gikk bra.
Kjære…
Du må oppsøke noen for dette.
Jeg vet det.
-Det var bare en vond drøm. -Kjære…
Klokken er ni på en tirsdag morgen og du drikker whisky.
Vi må komme oss ut herfra permanent,
for barnas skyld, for familiens skyld.
Ok? Vi må selge huset.
Jeg er enig.
Kjære.
Akkurat. Det var slik du gjorde det.
Du går inn fra hennes hus!
Jeg visste det! Det gir mening.
Og du, jeg skal finne ut hvor den lille døren er eller noe,
og du får vite det, for jeg skal dukke opp i stua di.
Hva snakker du om?
Ikke lat som jeg er den gale her.
Jeg tenkte Andrew Pierce hørtes gal ut,
men jeg tror Andrew Pierce er
den mest fornuftige som har bodd i byen.
Jeg snakket med Mr. Kaplan om sønnen min.
Han er favorittlæreren hans.
Det var nok det dere snakket om.
Og du, jeg må si,
jeg trodde ikke du var blodsekttypen.
Blodsekten igjen.
Pervers by, Westfield. Hvem skulle tro?
Det var det vi diskuterte, ulike måter.
-På å kidnappe barn, drikke blodet. -Hva?
Fordi vi er reptiler.
Vi elsker blodorgier. Det gir mye mening.
Vet du hva som er problemet med alle de paranoide mistankene,
faren ved det?
Kona mi snakker om separasjon på grunn av deg.
En smart kvinne.
Nei, på grunn av tullet du har funnet på,
tror hun at jeg har andre hemmeligheter.
Gratulerer med å ødelegge ekteskapet mitt!
Vet du hva?
Gratulerer til deg, fordi du vinner!
Vi skal selge.
Hvem som helst av dere kan kjøpe det
og gjøre det til et jævla
møtehus for sekten eller noe.
Halleluja! Hører du det, Roger?
For blodsektmøtene! For blodsekt…
Ser frem til å si det til sektmedlemmene,
og vi skal spre ordet på QAnon!
Det gir mening.
Du er gal!
Kona di også! Lykke ti!
Ikke la døren treffe deg på vei ut, din jævel!
Litt hjelp her! Ok.
Beklager, vi bestilte for mye. Har mye.
Greit. Takk.
La meg ta den.
Takk.
Du.
Takk for at du ville spise her.
Takk for invitasjonen.
Ok.
Vi fikk en trøblete start.
Det er min feil.
Så jeg beklager det.
Det er bare…
Det å ha en datter,
det er vanskelig.
Unnskyld.
Ok. La oss drikke litt vin.
Dean, rolig!
Hva? Han er 19 år. Har du ikke vært i Frankrike?
Folk begynner å drikke når de er barn.
Ja.
Det går bra. Du må lukte.
-Lukte? -Det er duften.
Ja, bra, drikk den!
-Den er god. -Gode saker.
-Jøss. -Hva er galt med deg?
Meg? Hva mener du?
Du oppfører deg hyggelig igjen.
Jeg har alltid vært hyggelig.
Nei, du har ikke alltid vært hyggelig.
Jeg er ikke dum. Det er noe.
Vil du fortelle det?
Fortelle hva?
Vi skal selge huset.
-Hva? -Seriøst?
-Ja. -Vi fikk ikke spørsmålet.
Jeg liker meg her!
-Det gjør du ikke! -Jo!
-Ikke i starten! -Hva?
3,5 millioner dollar kontant?
-Ti dagers deponering. -Jøss!
Vi fikk telefon fra den nye megleren i går, Bruce,
og vi aksepterte budet i går kveld.
Det er 300 over prisantydning, mer enn vi håpet på,
og det dekker oppussingen og det gir en liten avkastning!
Så denne historien har en lykkelig slutt.
Herregud, beklager.
Det hørtes så vulgært ut,
når vi snakker om hva vi har tjent på et hus mot det som skjer i livet.
Viktige ting.
Som kreft?
Ja.
Du ser så frisk ut, og jeg glemmer det iblant.
Hvordan har du det?
Jeg får bli med i en studie
for en eksperimentell kreftbehandling i Lenox Hill.
Det er fantastisk!
Theodora, det er… Jøss, det er bra.
Det er bra.
Unnskyld. Kan vi se på tavlen med mistenkte én siste gang?
-Dean! -Nei, vær så snill.
Én gang, så skal jeg legge den bort.
Og igjen, her er de hovedmistenkte.
Ja.
Der er raringen, Roger Kaplan.
Jeg tror det er gode gamle Roger.
Men så har vi familien Winslow.
Og hva med disse skikkelig gærningene?
Andrew Pierce sa at
de var noen satanistiske vampyrer eller noe.
Jeg skjønner ikke hva motivet er for å terrorisere dere sånn.
Da gjenstår
vår gode venn John Graff,
som ingen av dere har sett på
som en mulig mistenkt.
Hvorfor begå den perfekte forbrytelsen,
forsvinne i to tiår,
så komme tilbake til byen for å plage dere?
Det var det han gjorde.
Jeg går ned, der er han på kjøkkenet,
så har jeg en samtale med ham
der han omtrent tilsto at han drepte datteren sin her!
Nei, du hadde en samtale med en
som ville at du skulle tro at han var John Graff. Og det funket.
For oss er John Graff bare et navn.
Du har et ansikt i hodet, og du er besatt av det dag etter dag.
Kanskje det var motiv for noen andre.
Jeg klarer ikke! Vær så snill, få det til å stoppe!
Kom igjen, vi solgte huset!
Du har helt rett.
Jeg skal aldri se på tavlen igjen.
Det er Bruce.
Hei, Bruce. Ja.
Hva?
-Hva? -De kan ikke gjøre det!
Ok.
Hva er det? Hva skjedde?
De trakk budet.
Hva? Hvorfor?
HUS FRA HELVETE
"Hus fra helvete." Fantastisk.
"En New Jersey-familie vil desperat forlate
det de trodde var drømmehuset
i eksklusive Westfield etter å ha mottatt anonyme brev
som hinter om at satanistiske ritualer og massedrap
er en del av husets skjulte fortid.
Eierne hevder at en satanistisk sirkel
bruker det 100 år gamle huset som møteplass,
og kan komme inn via en rekke hemmelige ganger."
Faen!
Du gjorde dette. Det var du.
Jøss, litt av en konklusjonsevne,
siden jeg sa at jeg skulle gjøre det!
Hvorfor? Jeg trodde vi var venner.
Jeg trodde også det, fitte!
Helt til du kom med beskyldninger
og stormet inn på sosietetsklubben foran alle!
Du sa at jeg brøt meg inn og drepte bisamrotten til sønnen din.
Klubben har stoppet medlemskapet i påvente av gjennomgang.
Vi skal selge huset.
Hvorfor må du ødelegge det
når vi faktisk prøver å dra?
Dere fortjener ikke en fortjeneste.
Dere fortjener det ikke!
Dere fortjener å tape!
Faen ta deg, Karen!
Nei, faen ta deg.
Faen ta deg! Vet du hva?
Hevnen er søt!
Tekst: Bente