A NETFLIX SOROZATA
Ki maga? Jöjjön ide!
- Dean! - Állj!
Várj! Fegyvere is lehet.
Ki maga?
- Dean, várj! - Jöjjön ide!
- Úristen! - Hé!
Hé!
Szentséges ég!
Mi a fene ez?
Hé!
Jöjjön vissza! Állj!
Hova tűnt?
Nem látom.
Hol a fenében van?
Ne!
Hé!
A nyomunkban vannak!
Mi hozta ide ma önöket?
- Van egy rejtekajtó a pincénkben. - Mindenféle alagutakba vezet.
És találtunk lent egy fickót,
utána eredtünk, de eltűnt.
És a múltkori összetűzésünk után a klubban
arra gondolnak, hogy én voltam?
Mert azt mondták, mi állunk az egész mögött Karennel.
És hogy próbálunk magukra ijeszteni, hogy eladják a házat.
Mi lett a John Graff-teóriával, Dean?
Emlékszem már!
Azt mondta, rejtegetem a John Graff-gyilkosságokat.
Mindenki előtt mondta.
Talán együtt csináljuk John Graff-fel.
Csak azt mondjuk,
hogy be lehet jutni a házba, és utánanéztünk a neten.
Szeszcsempészek használták a tilalom alatt, érti?
Van odalent egy ágy. Sőt, élelem is.
Akárki is az, egyértelmű, hogy odalent alszik.
Lehet több ember is. Én és John Graff.
Bármennyi ember lehet, épp ezért vagyunk itt.
Hogy segítséget kérjenek valakitől, aki maguk szerint emögött állhat.
Tudja, mit?
Még mindig abszolút hihető, hogy maga és Karen benne vannak.
És szerezhetne egy házkutatási parancsot, nem?
Segíthetne magán, legalább a mi szemünkben,
hogy kihúzhassuk az első számú gyanúsítottak listájáról.
Jó, tehát mit várnak tőlem pontosan az ártatlanságom bizonyításához?
Oké.
Nos, már elbarikádoztuk a bejáratot.
De szerintem meg kéne néznie
az alagutakat, mert…
Akár egy csapattal, megnézhetnék, hova vezetnek.
- Mert az egy labirintus. - Szerteágazik.
Mitch és Mo háza alá biztosan,
- és a Winslow-ház alá is. - Igen.
Értem. Értem, mire céloz.
Megmondom, mit teszek.
A nagy büdös semmit.
- Mi? - Tessék?
Jól hallották. Azt hiszik, segítek?
Azok után?
Nyilvánosan sértegetnek a hölgyemmel…
Vádaskodnak!
A maguk arroganciája
hihetetlen!
- Kötelessége. - Nem ülhet tétlenül.
Majd meglátják.
Le sem fogom szarni magukat.
- Magukra maradtak. - Akkor hívjuk az FBI-t.
Melyik irodát? Newarkot?
Szólok nekik magukról.
Jó barátaim.
Kettejükkel vadászni megyünk hétvégén,
aztán kicsinálom magát, maga szarházi!
Megbízható forrásból tudom, hogy legalább az egyik levelet maga írta.
Dehogyis!
- Ez nem igaz. - Mi?
- Miért tennék ilyet? - Túl sok az a ház.
Kutyaszorítóba került. Kiutat keresett.
Tudta, hogy a hamis tanúzás bűncselekmény?
Másfél év letöltendő.
Hány ilyen vallomást adott be, Dean?
Fél tucatot? Akkor tíz év börtön elé néz.
- Várjunk! - Tudja, hogy hívják,
mikor megfenyeget valakit, és ezért az illető, ez esetben a családja,
kiüríti az épületet?
Terrorista fenyegetésnek.
Ez baromság.
Végre egyetértünk valamiben.
Amióta ide vonszolta a maradi seggét,
fuldoklunk a hazugságban, mert semmi más
nem hagyja el a száját, Mr. Brannock.
Úgyhogy a kedves kis feleségével húzzanak el az irodámból!
Nem tudom, hogy jött rá, nem én mondtam el neki.
Nem mondtam el, hogy Dean írta az egyik levelet.
Istenre esküszöm!
Lehet, hogy a grafológus mondta el neki.
Megkértem, hogy tartsa titokban, de nem igazán ismerem a pasast.
Nem én voltam. Nem tudom, hogy igazoljam,
de bízniuk kell bennem.
Nézzék, tudom, hogy gyanakszanak rám!
Chamberland mutatott be,
akiben már nem bíznak,
de nekem nincs okom ártani maguknak.
És nincs hátra sok időm, értik?
Ez az ügy ébren tart éjszakánként, és nem nyugszom, míg meg nem oldom.
A lányommal és az unokámmal kéne lennem,
de itt ülök, és a maguk ügyét próbálom megoldani.
És higgyék el,
magukkal, vagy maguk nélkül, de megoldom!
Szóval Dean, kérem, üljön le,
hogy elmondhassam, mit tudtam meg!
Rendben. Mondja!
Nézzék, én megértem! Óriási nyomás alatt állnak.
Meg kell oldanunk,
mielőtt a westfieldi rendőrség magukra keni az ügyet.
Úgy érzem, kezdek megőrülni.
Akárhányszor átgondolom, mindig más lesz gyanús.
Most meggyőződésem, hogy Karen az.
De a rendőrségnek is benne kell lennie, nem?
Vagy Mitch és Mo áll emögött egy szektával?
Andrew Pierce talán nem is őrült.
Vagy valaki más az?
Mi?
Utánanéztem a lányuk felvetésének Roger Kaplanről.
És gyanúsnak tartom.
- Nagyon is. - Miért?
A volt felesége.
Egy ilyen esetben, ha a válás csúnya volt, az remek.
Akkor beszélni fog.
És Roger Kaplan volt feleségének bőven volt mondanivalója.
- Igen? - Ön Trish Kaplan?
Nem. Csak voltam.
Rogerrel 25 éve váltak el.
Egy korábbi diákja miatt hagyta el.
Rogerrel azért váltunk el…
Még tíz perce sem beszéltünk, mikor elmondta.
Ha valaki fura leveleket ír a házról,
és megfigyelőnek hívja magát,
az biztosan Roger.
- Szent ég! - Én is pont ezt mondtam.
Szent ég!
Elmesélte az egész életét.
Roger a város szegényebb részén nőtt fel.
Egy kis lakásban élt az anyjával, aki elvált.
Az 1950-es években ez nagy dolog volt.
Szégyenletes,
de Rogernek voltak barátai a város gazdag oldalán.
Azta! Nézd azt a cédrusfa tetőt!
Az egy terasz a tetején?
Hihetetlen, hogy itt laksz!
- Hihetetlen! - És nem csak
a maguk háza vonzotta.
Volt egy másik, az Oak Terrace 55, ahol egy másik barátja lakott.
- Miért bámulod így a házunkat? - Csak tetszik, azért.
Jössz játszani vagy nem?
Megyek.
Ez nagyon bizarr.
Biztos?
Szegény gyerek volt egy csonka családból.
És látta, hogy a barátai, akik semmiben sem különböztek tőle,
ilyen villákban élnek,
ami számára elképzelhetetlennek tűnt.
Szóval gyerekként építész akart lenni,
mérnöknek tanulni, de nem futotta rá.
Szegény volt. Úgyhogy állami főiskolára járt.
Estin végzett a Rutgersen,
aztán állást kapott angoltanárként a Westfield gimiben.
Ellie iskolájában.
Abban az évben vette el Trisht.
Azt mondta, boldogok voltak.
Neki nem lehetett gyereke, de Roger nem bánta.
Így volt idejük körbeautózni a keleti partot,
és megnézni a házakat, amiket úgy szeretett.
Ez az.
Nézd meg! Élőben még gyönyörűbb.
Szerinted egyszer majd nekünk is lesz ilyen házunk?
Sosem lehet tudni.
De nem venném meg bármelyiket.
Csak azt, amit nagyon szeretek.
A gyűjteményemből.
Egy nap meghirdették a Maple Grove Lane 89-et.
- Gyönyörű. - Igazán pompás.
- Ezek a boltívek… - Csodás.
Ez az, amit nem értesz. Meg kell kapnom ezt a házat.
Drágám…
Roger, már három ajánlatot kaptunk,
és nem a maguké a legmagasabb.
De tudják, mit? Megpróbálhatnának valamit.
Azt javasolta, hogy írják meg a tulajnak,
mennyire szereti a házat,
hogy mit jelent neki már gyerekkora óta,
és hogy jobban vigyázna rá a többi vevőnél,
még ha az ajánlatuk nem is magas.
Igen, sokan csinálják ezt manapság.
Régen nem volt jellemző.
Úgyhogy Roger odaült az írógéphez.
Kedves Maple Grove Lane 89. tulajdonosok!
Harmincöt éve imádom a házukat,
egészen gyerekkorom óta.
Az otthonuk távoli vigasz volt, valami, amiről álmodhatok.
És most úgy tűnik, egy kisfiú álma valóra válhat.
Találják ki, mi történt!
- A magasabb ajánlatot fogadták el. - Mint mindig.
Roger összetört.
Sosem láttam úgy sírni.
Az anyja halála sem zaklatta fel úgy.
Akkor támadt az az ötlete, hogy feladja leckének.
Az elején csak pár gyerek volt a kreatív írás szakkörből.
ÓDA A HÁZHOZ
De tíz év elteltével már igazi szenzáció volt.
Óda a házhoz.
Az új feladatotok
találni egy házat, amit szerettek,
és írni hozzá egy levelet.
Legyen részletes és fantáziadús!
Mit csodáltok a házban?
Mit éreznétek, ha ott lakhatnátok?
A hossza tetszőleges.
Őszinteség alapján osztályozom.
Egy példányt nekem adtok be,
egy másikat a háznak küldtök el,
de ne írjátok alá!
Névtelenül sokkal szabadabban fogtok írni.
Senki sem fogja elolvasni, csak a tulajdonosok és én.
Van kérdés?
Igen, Miko?
Szólhat a saját házunkhoz?
Egyáltalán nem. Valaki más házához kell szólnia.
Jó kérdés volt.
Rendben, jó szórakozást!
Kedves Folsom Bridge Drive 901!
Szerintem a házatok állati.
Tetszik, hogy az ablakok a ház szemei,
és az ajtaja mintha a szája lenne.
Érdekelne, mikor épült. Valószínűleg vagy 100 éve…
Ha az otthon az ember kastélya, akkor te, Bolingbroke 452,
te vagy a legcsodálatosabb kúria, amiben király vagy királynő valaha lakott.
Igazán csodás lakhely vagy.
Micsoda öröm lehetsz a tulajdonosoknak!
Ha el kéne költöznöm,
biztosan beléd költöznék, Oriole Road 84.
Királyul néz ki a borostyán, olyan, mint egy pulcsi.
A feladat hatalmas siker volt,
minden évben elvégeztette a nyugdíjig.
- Harminc évig. - Hű!
De a feladat túlnőtt rajta.
Ezért alakult az a Facebook csoport,
a gyerekek imádták.
Beleértve Mikót,
a lányt, akit elvett.
Amúgy egy igazi picsa.
Emlékeznek a másik házra, amit Roger kiskorában szeretett?
Oak Terrace 55.
A ház elkezdett leveleket kapni.
Roger barátja, aki ott lakott, felnőtt, és elköltözött.
A nővére költözött oda, Carol Flanagan,
akinek a fiát tanította Roger.
Úgyhogy amikor megérkezett az első levél,
Carol tudta, mi az Óda a házhoz.
Kedves Oak Terrace 55!
Üdv, öreg barátom!
Sok idő eltelt,
gondoltam, megírom, mennyire csodállak téged, te idős ház.
A finom faburkolatodat.
A tündöklő, festett ablaküvegeidet a második emeleten.
Mily' csodálatos kincs vagy te, egy gyönyörű ékszerdoboz!
Szia, anya!
Danny!
Mikor Mr. Kaplan tanított, beszélt valaha a házunkról?
Nem hinném.
Az elkövetkezendő tíz évben évente kaptak egy levelet.
Drága Oak Terrace 55!
Látom, a tölgyet az udvaron meg kellett nyírni…
Miért zsindelyezték újra a csodálatos tetődet?
Ugye nem merné lecserélni a régi kazánt a pincében?
Az egyik évben egy más hangvételű levelet kaptak.
Sötét volt.
Drága Oak Terrace 55! Miért nem írsz vissza sosem?
Egész életemben szerettelek, imádtalak,
és mit kaptam cserébe? Semmit.
Odaadtam a szeretetemet, a vágyódásomat.
Mit akarsz hát? A dühömet?
Hidd el, azt nem akarod!
Nagyon megbánnád, ha megtudnád, milyen az.
Egy hét múlva
kapott még egy levelet valakitől, aki megfigyelőnek hívta magát.
Kedves Mrs. Flanagan! Oly' sok időt áldoztam önre.
Őriztem a házát, és vigyáztam magára.
Csodáltam a családját,
és mindig csak a legjobbat akartam nekik.
Néztem, ahogy büszkén parádézik a véletlen szerencséje körül.
Ön maga ellen fordította a házat.
Az Oak Terrace 55. elutasította magát és az arcátlan tetszelgését.
A kapzsisága az oka, hogy nem tudta megtartani a családját?
Trish, honnan tudja ezt Carol Flanaganről?
Másnap megjelent nálam.
Helló!
Megmutatta a leveleket, amiket egy hét különbséggel kapott.
Igazolnád, kérlek, hogy ez a volt férjed?
Carol, ezeket biztosan Roger küldte.
Mit csinált? Miért nem fordult a rendőrséghez?
Szólt nekik. De azt mondta, nem segítettek.
Nem érdekelte őket a dolog.
Ez ismerős.
Szerintem ideje ellátogatnunk az Oak Terrace 55-be,
hogy beszéljünk Carol Flanagannel.
- Szép, öreg ház. - Hűha!
Meglep, hogy nem kapott több levelet.
- Jöjjenek! - Hű!
- Istenem, ez lenyűgöző! - Köszönöm.
Nézzenek körül!
A szüleimtől örököltem, miután meghaltak.
Az öcsém, Dave, Roger gyerekkori barátja
nem akarta a házat.
Úgy gondolta, túl sok egy embernek.
Elváltam.
A fiam Nashville-ben, a lányom egyetemen.
A Rutgersre jár, közel van.
Jöjjenek be! Üljenek le!
- Érezzék otthon magukat! - Köszönjük.
Csodálatos!
Gyönyörű ház!
Hogy akadtak a nyomomra?
A Facebook oldalon?
Írtam oda pár dolgot az évek során.
Azok az emberek gyűlölnek.
Rogert Kaplan volt feleségétől, Trishtől hallottunk önről.
Nézd a keleti mintát a gipszben!
- Mesés! - Csodás!
- Ez vicces. - Micsoda?
Úgy beszél, mint Roger Kaplan.
Ő is ilyesmiket említett a levelekben,
részleteket, amiket csak ő venne észre.
Nézd ezeket az orsópilléreket! Gyönyörűek!
Tudod, ki munkálta meg?
Ezek a kazettás falak isteniek!
Nagyon fura gyerek volt.
De tanította a gyerekeimet, és ők imádták.
Az utolsó levél, ami a megfigyelőtől jött,
kiválasztaná, megnézhetnénk?
Persze.
Ez olyan, mint a mi leveleink.
Ugyanaz a stílus, ugyanaz a betűtípus,
még a papír is ugyanaz.
Igen, de biztos, hogy ez Roger Kaplan?
Az Óda a házhoz-leveleket egyértelműen ő írta,
de amikor a megfigyelő ír, az más. Szerinted nem?
Norának igaza van. Roger ír a házhoz.
De a megfigyelő… akár férfi, nő, vagy több ember, a tulajdonosnak ír.
Ez jó észrevétel.
A rendőrség is ezt mondta.
Hogy nem lehet tudni, ugyanaz ír-e.
De ön biztos benne?
A megfigyelő levele akkor érkezett, mikor köztudottá vált,
hogy a férjem kiköltözött, és elválunk.
Roger el akart ijeszteni, hogy megvehesse a házat.
A napnál is világosabb.
De ön nem ijedt meg.
Kitől? Rogertől?
A fickótól, aki félt a szénkazántól
tízévesen?
Nem.
Egyszer igen…
a megfigyelő levele után a rendőrséghez fordultam,
de ők nem segítettek.
Egy este lefekvéshez készültem…
De valaki figyelt engem.
Roger Kaplan!
Te szemét mamlasz!
Rendszeresen fenem a konyhakéseimet!
Ha még egyszer a telkemre lépsz,
levágom az apró golyóidat!
Megértetted?
Hallod?
Azután semmi.
Ez 12-13 éve történt.
Akármi is volt az oka, Roger Kaplan
vagy a megfigyelő, úgy döntött, békén hagy.
- Láthatnám azt a levelet? - Persze, máris.
Igen, ez ő.
„Rájött, mi van a falakban?” Kibaszott Roger!
Szánalmas, nyámnyila pöcs!
El kéne mennünk hozzá. Tudjuk, hol lakik.
- Várjunk egy kicsit! - Mire várjunk?
- Át kell gondolniuk. - Szívem!
Nem mehetnek oda, hogy megvádolják.
- Magukra csapná az ajtót. - Pontosan.
És ha elfelejtették volna, a rendőrség nem segít.
Akkor mégis hogy kapjuk el?
Nem tudom.
De majd kitaláljuk. Jöjjön!
Hé, eszembe jutott valami!
Tudjuk, hol lakik, igaz?
De ha ráijesztünk,
lehet, hogy elmenekül, és többé nem jön elő.
De ha várunk rá…
Elkaphatjuk egy nyilvános helyen, pontosan erre gondoltam.
Tényleg? Olyan dögös vagy!
Oké, csak…
Ez az?
Igen.
Ez egy szép ház.
Egek, mitől van úgy kiakadva?
Jó helyen él.
Várj, nézd!
Ők azok?
Szerintem igen.
A francba!
Kocsiba szállnak. Bukj le!
Oké.
Harmadik sor.
Ki az az Alison Roman?
Egy youtuber. Zseniális.
Remek szakács! Én is az akarok lenni.
Harissa paszta…
- Az kell a babos raguba. - Jó.
Mi kell még?
- Kell pár… - Bagel.
Bagel. Kenyeret is vegyünk?
Igen!
Igen! És vajat?
Kövesd!
Vehetnénk…
Vehetnénk kétszersültet.
Helló! Maga Roger Kaplan?
Igen. És maga?
Dean Brannock vagyok. De ezt úgyis tudja.
Helló! Nora Brannock vagyok.
Elnézést, ismerem magukat?
A Boulevard 657. alatt lakunk. Tudja, melyik ház az?
Ami azt illeti, tudjuk, igen.
Nemrégiben kaptunk pár furcsa levelet.
Erről is tud valamit? Szeret leveleket írni.
„Óda a házhoz” és hasonlók.
Igen, az az egyik feladatom.
Hagyjanak békén!
Jó, békén hagyjuk,
amint maga is békén hagy minket. Mit szól?
Én csak inspirálni akartam a diákjaimat, hogy érdeklődjenek az építészet iránt.
Ha olyan levelet kaptak, ami nem tetszik önöknek,
az nem az én hibám.
Tudja, hogy a férje megfigyelőnek hívja magát?
Tudja, hogy jusson be a házunkba, mert gyerekként járt ott.
Fogalmam sincs, miről beszél,
soha életemben nem láttam egyiküket sem.
Tudja, ez hazugság,
láttam magát a ház alatti alagutakban tegnapelőtt este!
Ott volt a nyílt napon, Mr. Kaplan. Láttam magát.
Igen, ez előfordul.
Sokan járnak nyílt napokra.
És a fenyegető levelek?
Azt is sokan írnak?
Hogy az új tulaj áron alul hirdesse, és maga megvehesse?
Azt hiszi, futná a maguk házára?
Nyugdíjas tanár vagyok.
Azért mentem el a nyílt napra,
mert régen egy gyerekkori barátom élt ott.
Nemrég halt meg, ezért látni szerettem volna a házát.
Ha problémájuk van ezzel, miért nem hívják a rendőrséget?
Gyere!
Mi volt ez?
Nem tudom. Még sosem láttam őket.
Őrültek!
Helló, cimbi!
Ilyen nincs!
Nora!
Szórakozik velem?
Úristen! Maradj itt!
Mi a fenét művel?
Megvádoltak, hogy figyelem magukat.
Úgyhogy valóra váltom ezt az álmukat.
- Jézus! - Tűnjön el!
Nagyon erős ellenséget szereztek maguknak, tudják?
Mindketten.
Nyilvánosan sarokba szorítottak a feleségem előtt.
Egy pohár bort sem tudott élvezni tegnap este.
Mr. Kaplan, nyugodjon le!
Ne nyugtasson engem!
A legrosszabb rémálmuk vagyok.
Sosem fognak ide tartozni, erről biztosítom magukat,
szaros gazdag szemetek!
Azt hiszik, ha ilyen házban élnek, akkor bármit megtehetnek,
bármit mondhatnak?
Hát nem.
Amíg élek, nem,
mert minden nap itt fogok állni.
És semmit sem tehetnek ellene,
mert ez közterület, és ez egy szabad ország, az istenit!
- Menjünk! - Nem baszogathat így minket!
Menjenek csak! Majd én őrzöm a házukat.
Menjenek!
- Mi a fene? - Menjünk!
Nem megyek sehová. Itt leszek. Így van.
A házuk ismer engem, kedvel engem,
azt kívánja, bár én laknám maguk helyett.
Így van.
És így is lesz, hamarabb, mint gondolnák.
- Menjenek! - Gyerekek!
Gyertek! Elkéstek az iskolából.
Én vagyok a megfigyelő.
Főtitkár úr, felolvasná hangosan
a Westfieldi Értékőrző Társaság utolsó találkozójának összegzését?
Erőfeszítéseink, hogy megakadályozzuk a gesztenyefa kivágását a Summit Avenue-n,
melyet hamisan azzal vádolnak, hogy útban van egy telefonkábelnek,
nem voltak hiábavalóak.
A város beleegyezett, hogy nem nyúlnak a gesztenyefához
még legalább 15 évig.
Igazán lenyűgöző siker!
Alelnökünknek hírei vannak
a Spruce és Windsor sarkán kibontakozó tragédiáról.
Diszkrét mozgásomnak köszönhetően
megerősíthetem a testület legnagyobb félelmét
a Spruce és Windsor északnyugati sarkán
készülő felújításról.
Egy idegen tervező vette meg, és vadonatúj, hatrészes tolóablakokat
akar felszereltetni a mostani dupla felfüggesztésű,
építészetileg megfelelő négyrészesek helyére.
Odamentem egy kalapáccsal, és szétvertem…
Szétvertem az összes ablaküveget.
Egy hatrészes tolóablak egy viktoriánus stílusú házon botrányos!
Az ablakok az otthon szemei.
Mióta vagyok tagja ennek a csoportnak?
Öt-hat éve?
Egy évtizede?
Már nem számolom.
Mikor kezdődött ez?
Ez a sok változás?
Ez a kényszer, hogy megrontsanak körülöttünk mindent,
amin nem kéne változtatni?
A számítógép okozza?
Amikor eltávolítottuk az ember lelkét, és egy gépet tettünk a helyére?
Nem tudom. Nem tudom, de őrjítő.
A közhelyessége.
Itt állni és nézni, ahogy 3000 évnyi kultúrát
lehúznak a vécén, mintha nem tehetnénk ellene semmit.
Nos, szerintem tehetünk.
Össze kell szednünk a bátorságunkat,
és kimondani: „Nem, ebbe nem egyezem bele.”
Ez a hang fog a legtovább visszhangzani. A kiáltás…
ami generációkon át szól majd.
Bújjatok el!
- Mr. Brannock! - Üdv!
Segíthetek?
Ami azt illeti, igen.
A rendőrség többé nem működik együtt velünk.
Hosszú történet.
De a lényeg, hogy valaki bejár a házunkba
rejtett alagutakon át,
és úgy vélem,
az alagutak egyenesen a szomszédos házakba vezetnek.
Be kell mennem, hogy meggyőződjek róla, ide nem vezet alagút.
Benézni a szekrényekbe, a pincébe, a házba.
Van házkutatási parancsa?
Nem, mondtam, a rendőrség nem segít.
Akkor nem tudom, én hogy tudnék.
Tudja, jogilag meg van kötve a kezem.
Ugyan már!
Mr. Brannock, mondták már, hogy nem néz ki túl jól?
A sötét karikák a szeme alatt komoly stresszre utalnak.
Javasolnék rá frissen préselt csukamájolajat,
de nem tudom, ezen a ponton mi hasznát venné.
Helló, Jasper! Helló, haver!
Hé, van alagút a házatok alatt?
Amin besurranhatsz hozzánk, hogy az étellifttel játssz?
Az a szörnyű felújítás biztos az őrületbe kergette.
- Fából készült pult a konyhában? - Igen.
Csemegeboltot csinál a házból?
Sosem láttam még ennyi pénzt költeni rá,
hogy ilyen ocsmány legyen egy ház.
Biztos nem tud aludni,
mert megbánta a sok szörnyűséget, amit azzal a szegény, szép házzal művelt.
Ki tüsszentett?
Jasper.
Jaspert látom innen, maga hazug…
Hé!
Hogy merészeli?
Maguk szörnyű szomszédok!
ÉLESÍTVE
Dean!
Nora!
Nora, hol vagy?
Nora!
Mr. Brannock!
Apa, fegyvere van.
Biztos? Nem csak az ujjam az a zsebemben?
- Eressze el! - Dean!
- Apa, tedd, amit mond! - Mi?
A felesége és a lánya a pincében vannak.
Majd mutatok nekik valamit.
- Mit akar? - Mit akarok?
Tudja jól. A házát.
Jó, rendben, megkaphatja.
- Elvesztettem a figyelmét? - Nem.
A kést fontolgatja? Ennek nem lesz jó vége.
- Apa! - Ne!
Dean, tedd, amit mond!
Úgy lesz! Azt teszem!
Jó.
Erre semmi szükség. Maga irányít.
Bármit kér, megadom.
És ha többet akarok a házánál?
Mit művel?
- Apa! - Ne tegye!
Ne!
Dean, mi történt?
- Dean, semmi baj! Minden rendben. - Nem!
Semmi baj, szívem.
Hogy vagy?
Jobban. Ez segít.
Hogy indult a reggel?
Jól.
Szívem…
El kell menned valakihez ezzel.
Tudom.
- De csak egy rossz álom volt. - Dean…
Kedd reggel kilenc van, és whiskyt iszol.
Végleg el kell mennünk innen,
a gyerekek miatt, a családunk miatt.
Jó? El kell adnunk a házat.
Egyetértek.
Szívem!
Ez az. Hát így csináltad.
Az ő házán keresztül jut be!
Tudtam! Minden világos!
És maga, megkeresem, hol van az átjáró,
és tudni fogja, ha megtalálom, mert bejárok majd a nappalijába.
Miről beszél?
Ne csináljon úgy, mintha én lennék az őrült!
Azt hittem, Andrew Pierce bolond,
de szerintem ő lehet
a legépeszűbb ember ebben a városban.
A fiamról beszélgettem Mr. Kaplannel.
Ő a kedvenc tanára.
Persze, biztosan erről volt szó.
És maga, uram, meg kell mondjam,
nem néztem volna ki magából, hogy szektás.
Már megint ez a szekta-dolog.
Westfield Őrültfalva. Ki hitte volna?
Pont erről beszélgettünk, miről is?
- Gyerekrablásról, vérivásról. - Mi?
Mert gyíkemberek vagyunk!
Imádjuk a vérorgiákat. Ennek kurva sok értelme van.
Tudja, mi a baj a paranoiás gyanakvásával,
milyen veszélyes?
A feleségem válásról beszél nekem maga miatt.
Okos nő lehet.
Nem, a sok hülyeség miatt, amivel előállt,
azt hiszi, titkaim vannak előtte.
Szóval gratulálok, tönkretette a házasságomat!
Tudja, mit?
Magának jár gratuláció, mert maga nyert!
Meghirdetjük a házat.
Szóval bármelyikük megveheti,
és átalakíthatja
szektás találkozóikhoz, vagy akármi.
Halleluja! Hallottad ezt, Roger?
A szektás találkozóinkhoz! A szektás…
Várom, hogy elmondhassam a tagoknak,
és elterjeszthessük a hírt a QAnonon!
Ez rohadtul logikus!
Maga kibaszott őrült!
A felesége is! Sok szerencsét!
Húzzon el, amint tud, maga szemét!
Egy kis segítség jól jönne!
Bocs, kicsit túlrendeltük magunkat. Sok minden van.
Rendben. Köszönöm.
Hadd segítsek!
Kösz.
Hé!
Kösz, hogy eljöttél.
Kösz, hogy meghívott.
Jól van.
Nézd, rosszul indítottuk az ismeretségünket, igaz?
Ez az én hibám.
Nagyon sajnálom.
Csak…
Tudod, elég nehéz
lányos apának lenni.
Sajnálom.
Oké. Igyunk egy kis bort!
Dean, elég!
Miért? Már 19. Nem voltál még Franciaországban?
Ott az emberek már gyerekkorukban isznak.
Igen.
Jó lesz. Szagold meg előtte!
- Szagoljam meg? - A bukéját.
Igen, jó, most idd meg!
- Nagyon finom. - Jó, mi?
- Azta! - Mi bajod van?
Nekem? Mire gondolsz?
Megint kedves vagy.
Ugyan már! Mindig kedves vagyok.
Nem, nem voltál az.
Nem vagyok hülye. Tudom, hogy van valami.
Elmondjuk nekik?
Mit?
Eldöntöttük, hogy eladjuk a házat.
- Mi? - Várj, komolyan?
- Igen. - Miért nem mondtátok?
Én szeretek itt lakni.
- Dehogy szeretsz! - De igen!
- Először nem szerettél. - Mi?
Három és fél millió készpénzben?
- Tíz napos zálog. - Hűha!
Tegnap hívott minket az új ingatlanosunk, Bruce,
és igen, elfogadtuk az ajánlatot.
És ez 300-al több, ebben nem is reménykedtünk,
plusz fedezi a felújítás költségeit, és még egy kis nyereséget is jelent.
Úgyhogy mégiscsak boldog vége lesz az egésznek.
Úristen, sajnálom!
Ez szörnyen durva volt,
arról beszélek, mennyit keresünk a házon, ahelyett, hogy a valóságra figyelnék.
Az igazán fontos dolgokra.
Mint a rák?
Igen.
Csak olyan egészségesnek néz ki, hogy néha megfeledkezem róla.
Hogy van?
Bekerültem egy kísérleti
rákkezelési gyógymódba a Lenox Hillben.
Ez csodálatos!
Theodora, ez… Nahát, ez nagyszerű!
Ez nagyszerű.
Elnézést, de megnézhetnénk még egyszer a gyanúsítottakat?
- Dean! - Nem, kérlek!
Még egyszer, mielőtt eltesszük.
Tehát ők az első számú gyanúsítottak.
Igen.
Ott az a különc, Roger Kaplan.
Én még mindig Rogerre gyanakszom.
De ott vannak Winslow-ék is.
És ez a két kötöznivaló bolond?
Andrew Pierce azt mondta,
hogy valami sátáni vámpírlények vagy ilyesmi, nem?
Csak nem értem, mi okuk rá, hogy így kínozzák magukat.
Akkor már csak…
John Graff barátunk marad,
akit egyikőtök sem vett komolyan
gyanúsítottként.
Azért, Dean, mert miért követne el egy tökéletes bűntényt,
és tűnne el két évtizedre,
ha utána visszajön magukat kínozni?
De ezt tette, nem?
Lementem a konyhába, és ott állt,
beszélgettem a fickóval,
és lényegében bevallotta, hogy megölte a lányát!
Nem, te olyasvalakivel beszéltél,
aki azt akarta, hogy azt hidd, ő John Graff. És bevált.
Nekünk a John Graff csak egy név.
De neked van egy arc a fejedben, aminek a megszállottja lettél.
Talán másnak is van indítéka.
Ezt nem bírom! Istenem, elég!
Ne már! Eladtuk a házat!
Teljesen igazad van.
Nem nézek többet a táblára.
Bruce az.
Helló, Bruce! Igen.
Mi?
- Mi az? - Ezt nem tehetik!
Oké.
Mi az? Mi történt?
Visszaléptek.
Mi? Miért?
A POKLOK HÁZA
„A Poklok Háza.” Hát ez remek.
„Egy New Jersey-i család menekülne
álomotthonuknak hitt házukból
Westfield előkelő részén, miután névtelen leveleket
kaptak sátáni rituálékról, tömeggyilkosságról
a ház titkos múltjában.
A tulajdonosok szerint 100 éves otthonuk
egy sátáni összeesküvés találkozóhelye,
ahová bármikor beléphetnek a számtalan titkos alagút egyikén.”
A francba!
Te tetted. Ez a te műved, igaz?
Nahát, micsoda döbbenetes felfedezés,
főleg, hogy előre megmondtam!
Miért? Azt hittem, barátok vagyunk.
Én is azt hittem, te picsa!
Amíg el nem kezdtél vádaskodni
mindenki előtt, miután beviharzottál a klubba!
Azt mondtad, betörtem hozzád, és megöltem a fiad pockát.
A klub felfüggesztette a tagságomat, kivizsgálnak.
Eladjuk a házat, világos?
Miért kell elszúrnod,
mikor épp el akarunk menni?
Mert nem érdemeltek nyereséget.
Nem érdemlitek meg!
El kéne veszítenetek mindent!
Baszd meg, Karen!
Nem, te baszd meg!
Baszd meg!
A bosszú nagy szívás!
A feliratot fordította: Zsámán Jetta