EN NETFLIX-SERIE
FAMILIEABONNEMENT: MOBIL - D. BRANNOCK
Nej.
OPKALD TIL NUMMER
Tides Motor Motel. Det er Tammy.
Hallo? Er der nogen?
Hallo.
Ja, det er Nora Brannock.
Vi er nødt til at mødes med det samme.
Nora, hvordan har du det?
Ikke godt.
Dean har vel fortalt dig, at han ikke bor i huset lige nu.
Ja. Pigen i videoen fra soveværelset.
Han har sagt, han ikke ved, hvem hun er.
At han ikke gik i seng med hende.
Det sagde han også til mig.
Tror du på ham?
Det gjorde jeg.
Det virker ikke som ham.
Jeg må sige, at jeg godt kan lide Dean.
Men den video…
Jeres soveværelse, en 17-årig med rottehaler.
Det taler for sig selv.
Hvad?
Det ord, "rottehaler".
Hvad med det?
Det er så specifikt,
og min veninde Karen brugte det for et par uger siden
og nu også dig.
Før det havde jeg ikke hørt det i 20 år.
Men det var ikke derfor, du ringede?
Nej.
Jeg ville se på hans telefonoptegnelser
for at se, om der var et nummer, jeg ikke genkendte.
Hendes. Pigen.
Der var ikke noget på hans mobil,
så jeg tænkte: "Hold da op, måske ringede han fra huset.
På fastnettelefonen."
Men jeg fandt noget andet.
Kan du huske, at jeg fik et opkald på motellet,
da jeg var der med børnene?
Hallo?
Det var omkring klokken et.
Hallo?
Det husker jeg.
Så jeg tjekkede opkaldslisten, og der er det.
Lige der.
Klokken 01.04 til motellet fra vores fastnet.
Hold nu kæft.
Frk. Birch, jeg tror, min mand skriver de breve.
Jeg tror, han flippede ud.
Vi havde ikke råd til huset,
men han kunne ikke sige det til mig.
Så han tænker: "Hvis jeg nu skræmmer hende
nok til, at hun vil sælge huset."
Jeg tror, det er Dean. Han er Overvågeren.
Hej! Mit navn er Karen.
Karen Calhoun fra Darren Dunn Ejendomsmægling.
Kan vi tale sammen?
Jeg mener, rygterne svirrer,
og jeg synes bare, I skal vide,
at jeg ikke spørger om detaljerne.
Min mand og jeg vil ikke tale om det.
Forstår du?
Derfor vil jeg ikke spørge om detaljerne.
Ja.
Hvis I ønskede, jeg skulle vide, hvad der faktisk skete,
hvem ligene var, for eksempel…
Så ville jeg bare sige:
"Nej tak, jeg vil ikke høre det."
Vi vil ikke tale om det.
Præcis. Ja.
Men hør her.
Jeg arbejder med ejendomsmægling.
Og jeg vil bare sige, jeres hus er skønt,
og I er lige over for præmieboligen.
Nora og Deans hus er spektakulært,
og alle vil have det hus.
Må jeg bare lige
sige tillykke
med at tage jer så godt af denne opsparing,
for jeg ved, I begge er
af en vis alder, og
jeg ved, I har den lejlighed i Florida.
Hvordan ved du det?
I spekulerer sikkert på:
"Hvornår skal vi slå vores små vinger ud
og flytte derned permanent?"
Det ved du ikke.
Det, jeg ved, er,
at jeres hus nu er det, vi kalder en stigmatiseret ejendom.
Det er på grund af mordene.
Jeres hus bliver sikkert solgt langt under udbudspris.
Helt op til 50 procent.
Så hvad vil du?
Jeg vil gerne sælge jeres hus for jer.
Vi vil ikke sælge.
Det behøver I ikke. I kan bare sælge det til mig.
Kender I Darren Dunn?
Han er min chef.
Vi arbejder sammen.
Vi starter et LLC, og så køber vi huse,
og så sælger vi dem med overskud.
Folk er altid rigtig glade.
Min familie går igennem en svær tid. Det kan du se.
Har du ingen empati, ingen værdighed?
Jeg får det, jeg vil have.
Det var klogt, du kom til mig, Nora.
Jeg talte med min kontakt hos FBI.
Han kender en specialist i skrift.
En, han stoler på.
Jeg viste ham den tredje kuvert
og billederne af de første to og de ting, du gav mig,
med Deans håndskrift, fødselsdagskort, valentinskort.
Han advarede mig om, det ikke er de bedste eksempler.
Vi har 30 breve, otte tal, en skråstreg og et komma.
Ikke meget at arbejde med.
Han kan ikke sige, om alle brevene blev skrevet af én person.
De ligner hinanden,
men der er nok forskel i pennestrøgene mellem kuverter.
Disse to linjer, for eksempel.
En går op, og den anden går ned,
så han kan ikke sige, om det er én person, der laver skråstreg forskelligt,
eller om der er en anden, der kopierer den første.
Men der er noget, han bemærkede.
Den tredje kuvert.
Ser du det K i "Brannock"?
Ser du den krølle?
Han sagde, hans erfaring er,
at kun én ud af ti gør det.
Se her.
Din mand skriver normalt ikke med versaler,
men det gjorde han på et valentinskort for fem år siden.
På den sidste linje står der:
"Jeg elsker dig, fr. Brannock."
Se på det sidste K.
Jeg kunne ikke få et klart svar fra ham.
Han sagde bare, de ikke var gode eksempler.
Men jeg spurgte om hans mening om,
hvad sandsynligheden er for, at den, der skrev kortet,
også skrev ordene på den kuvert.
Hvad sagde han?
Han sagde, den er 70 til 80 procent.
Hvorfor skulle han gøre det mod sin familie?
Det var hans drømmehus.
Han var så vild med køkkenet, byen, og jeg tvang ham jo ikke.
Han var lige så spændt, som jeg var.
Han ville måske gøre dig glad, Nora.
Det tror jeg, han stadig vil, og derfor indrømmer han det ikke.
Jeg tror, han endte på dybt vand.
Han troede, han havde råd, men opdagede, han ikke havde.
Faktisk ved jeg, det er det, der skete.
Hvad?
Jeg tog hen i den bank, hvor I fik lånet.
Jeg talte med manden, uofficielt.
Hans ven, Steve,
fortalte mig om det, han måtte igennem med sin chef,
så I kunne få det hus.
Dean fik udbetalt omtrent alle investeringer for at få det lån.
Aktier, obligationer, pensioner.
Men det ved du vel, ikke?
For du må have givet tilladelse til det.
Jeg har vel…
Der var meget at skrive under på…
Okay. Det var det hele. En til.
…og jeg læste nok ikke det med småt.
Hvad er det?
Bare noget med pension.
Bare skriv under der, initialer der.
Jeg lod ham styre.
Ja.
Og jeg vidste, alle vores penge gik til huset.
Bogstavelig talt, Nora.
Bortset fra dit kreditkort
og en lønkonto med cirka ti tusind.
Da I besluttede at renovere køkkenet og kælderen
ovenpå huslånet,
så var der ikke penge til det, så han gik tilbage til sin ven Steve.
Men han sagde: "Jeg kan ikke godkende et lån mere,
men der er folk,
der kan låne dig penge,
hvis du bare betaler tilbage."
Det var ikke refinansiering.
Det var et forbrugslån på 150.000 dollar.
Hvad fanden.
Ja. Det er meget.
Okay, vent.
Det er kun et problem, indtil han bliver partner, ikke?
Søde…
Dean blev forbigået.
-Hvornår? -Det ved jeg ikke.
Han fortalte det til Steve for et par uger siden,
men Steve var ikke sikker på, hvornår det skete.
Pludselig indser Dean, han har købt et hus, han ikke har råd til,
han har også et forbrugslån hos nogle skumle typer,
og han kommer ikke til at kunne betale dem
i den nærmeste fremtid.
Han fandt en udvej.
Ja.
Nora, jeg er ked af, vi fandt ud af det sådan her.
Men jeg må fortælle dig noget.
Nu ved vi, hvem Overvågeren er.
Hey, Andrew.
Hvor skal du hen?
Hvor fanden skal du hen?
Hey, din satan!
-Slip mig! -Det er okay!
Alt er okay! Hvorfor løber du væk fra mig?
Hvorfor jagter du mig?
-Fordi du løj for mig. -Nej!
Du løj. Du er skuespiller.
-Det sagde du ikke. -Du spurgte ikke!
Lyver du? Boede du i mit hus?
-Ja, røvhul! -Okay.
Hvad med Mitch og Mo?
Tror du stadig, de er med i en blodkult?
Det med dit barn?
Fuck dig! Alt, jeg fortalte, var sandt.
Du bestemmer selv, om du tror på mig.
Men hold dig væk, din psykopat.
Fuck.
Nora?
Jeg vidste ikke, du kom. Du burde have ringet.
Hej.
Hvad er der galt?
Ingenting. Jeg var bare…
Det ser ud til, næsten alt er solgt.
-Sid ned. -Utroligt.
Jeg henter noget vand.
Tak.
Jeg burde nok ikke vide det,
men folk har ikke andet at lave end at sladre for tiden,
og jeg har hørt om det med dig og Dean.
Ja. Alle ægteskaber går vel igennem svære tider.
Jeg troede, vi havde haft vores, men det var ikke som dette.
Jeg må sige, denne udstilling…
Den er en øjenåbner, for den fortæller mig:
"Hvis du og Dean ikke finder ud af det, så kan du forsørge din familie."
Hvor mange kunstnere kan sige det?
Seriøst.
Jeg vil have en ny udstilling med dig i næste måned.
Hvordan lyder det?
Jamen, selvfølgelig.
Godt.
Hallo?
Jeg så dig!
Dean! Er det dig?
Åh gud.
Nogen er vist nervøs.
Hvad er ordsproget nu?
"En frue, der er ude af den,
har hemmeligheder om natten."
Undskyld. Du forskrækkede mig bare.
Måske har du hørt det,
men Mitch og Mo, dine genboer…
De blev ikke myrdet med et haglgevær i ansigtet.
Jeg ved ikke, hvis begravelse jeg var til.
Men nogen blev skudt.
Vi så ligene blive kørt ud, og min mand hørte skud…
Jeg tror ikke, vi kan stole på din mand nu.
Okay.
Hvad vil du egentlig?
Jeg vil holde en frokost for Mo i morgen
for at være en god nabo.
Et gammeldags sammenskudsgilde.
Jeg synes, du skal komme.
Klokken 12. Jeg accepterer ikke et nej.
Okay.
Vil du tage en gryderet med? Har du en opskrift?
Ikke på stående fod, men…
Nixon-kylling, så.
Forvarm ovnen til 220,
brun noget kylling,
put det i et fad,
tilføj broccoli, en dåse champignonsuppe,
drys ost på toppen, ost efter eget valg.
Jeg foretrækker en skarp cheddar.
Og så bag den i 35 minutter.
-Okay. -Fint, ikke?
Nixon-kylling.
Vi ses i morgen.
Pearl, jeg tror ikke, jeg har været
i dit hus i måske 20 år?
Men det er præcis, som jeg husker det.
Mine forældre købte huset lige efter, de blev gift i 40'erne,
og de ommøblerede aldrig.
Så det gjorde jeg heller ikke.
Jeg vil bevare det, som det er.
Jeg ved, hvad denne frokost handler om.
Da min søn gik i high school, blev han rodet ud i stoffer,
og det kan udløse sindssygdom.
Paranoiaen, han hører stemmer.
Vi havde ikke set ham længe,
og sidste gang, vi talte sammen, fortalte jeg om kræften,
at den kan behandles,
men hvem ved, hvor lang tid jeg har.
Og at Mitch og jeg tog til Florida.
Men imens vi var på ferie,
tog han til et herberg i New Haven, og han fandt to ældre mennesker…
…med samme kropstype som sin far og mig.
Og han tog dem med til vores hus.
Og han skød og dræbte dem.
Åh gud.
For at få forsikringspengene.
Og så… Jeg kan lige så godt sige det.
Rygtet siger, at I har fået nogle grimme breve.
Så snart, jeg hørte det, tænkte jeg:
"Åh nej, det er Christopher."
Mo, det er sjovt, du siger det, for i al den tid
har jeg troet, det var Jasper, der skrev de breve.
-Det er løgn. -Nej. Jeg har ingen beviser.
Det er bare en fornemmelse.
Han har en tilknytning til jeres hus,
og for nogle uger siden
huskede jeg noget, der skete for fem år siden.
Jeg fik et brev i posten.
Det var ikke langt.
"En ode til et hus," stod der.
Og det var noget i stil med:
"Kære frk. Winslow. Jeg elsker dit hus.
Jeg elsker at se på det. Jeg elsker, hvor anderledes det er.
Dit hus er meget specielt.
Jeg er glad for, du ikke har ændret det."
Har du det stadig? Må jeg se det?
Nej, jeg smed det ud.
Men jeg…
Af en eller anden grund har jeg altid troet, Jasper skrev det.
Dengang havde vi talt om at male huset,
og måske var det hans måde at sige, han ikke ville have det.
Og håndskriften? Lignede den hans?
Det var maskinskrevet.
Men han elsker at gå på biblioteket, og de har skrivemaskiner.
Han sagde, det ikke var ham, men det har hængt ved.
Er Jasper her?
Nej, han er til håndarbejde i borgerhuset.
Er der en anden her?
Jeg håber, det er en bejler.
Selvom man er over 50, har man stadig behov.
Ikke sandt, Pearly?
Jo, Mo, det er rigtigt.
INDTAST SIKKERHEDSKODE
Mor?
-Undskyld… -Må jeg tale med dig?
Ja, selvfølgelig.
Hvad er der, søde?
Jeg ved, jeg ødelagde det for far.
Jeg kan se, at
når nogen gør mig sur,
så vil jeg sige hvad som helst for at såre dem.
Hvad som helst.
Selvom jeg vil fortryde det.
Det er okay, søde.
Vi klarer os.
Ode til et hus.
Vores nabo, Pearl, fik et brev for flere år siden,
og det var titlen: "Ode til et hus."
Det var et kærlighedsbrev, men til deres hus.
Hun tror, hendes bror skrev det,
og Maureen,
hun tror, hendes søn skriver brevene.
Men du tror, det er far.
Nej, jeg…
Det tror jeg ikke.
Bare lyt til mig.
Du sagde, du ikke gik i seng med den pige.
-Jeg troede ikke på dig. -Nej.
Jeg var nysgerrig på, hvem hun var,
så jeg gennemgik optagelserne
for at finde nummerpladen på hendes bil,
for det, du sagde, gav ikke mening.
Men hør her.
Hun kom ikke til dit hus i en bil,
hun kom slet ikke.
Jeg er gået igennem hvert sekund fra alle vinkler,
siden den dag, jeg satte kameraerne op.
Og hun er ikke på nogen optagelser.
Hun dukker kun op i dit soveværelse.
Hvad mener du?
Jeg ved ikke, hvordan hun kom ind i huset.
Hvad sker der?
Hej, far.
Kan vi tale?
Hey.
Så hvad tror vi?
Pigen i natkjolen er et spøgelse?
Nej. Det er lidt langt ude,
men kameraerne dækker hele huset udvendigt.
Og vores soveværelse.
Det fjernede jeg.
-Hun så det. -Det gjorde han.
Ellie. Lektier.
Pointen er, der er ingen billeder af, at pigen går ind i huset.
Ingen. Hun er der ikke.
Du dobbelttjekkede?
Fr. Brannock, jeg har gennemgået det mange gange,
fordi det er mærkeligt.
Enten er pigen landet på taget
og kommet ind gennem skorstenen, eller også er hun her altid.
Skjult.
Eller også er der en vej ind, vi ikke kender til.
Det er virkelig skummelt.
Da din mand sagde,
han ikke vidste, hvem pigen var, at det var et setup,
troede jeg ham ikke.
Det gør jeg nu.
Så er det sagt.
Vil du give os et øjeblik?
Ja, selvfølgelig.
Jeg stiller dig nogle spørgsmål,
og hvis du lyver, så sværger jeg, det er slut mellem os.
Forstår du? Det er slut.
Jeg vil ikke lyve.
Spørg mig alt, du vil.
Kneppede du den pige?
Nej.
Jeg har aldrig set hende.
Jeg ved ikke, hvordan hun kom ind. Jeg sov.
Jeg ved ikke hvordan, men jeg sværger, jeg taler sandt.
Okay.
Skriver du de breve?
Svar mig.
Kun det sidste. Undskyld.
-Undskyld. Jeg gik i panik. -Lad være.
Jeg fortryder det, men jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre.
På grund af lånet?
Hvorfor i alverden fortalte du ikke, at du ikke blev partner?
Jeg kunne ikke.
Jeg var i chok.
Og du snød mig til at afskrive vores opsparing,
vores pension, for helvede!
Ja. Undskyld.
-Ja, det ser slemt ud. -Stop.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre.
Skat, du må tro mig.
Jeg skrev ikke de første to breve.
Okay.
Åh gud.
Nora.
Lad os ikke blive skilt over dette.
Kom nu.
Jeg siger ikke, jeg vil skilles.
Eller, at jeg ikke vil.
Hent din jakke.
-Hvor skal vi hen? -Møde Chamberland.
DNA fra de første to breve burde være kommet nu.
Jeg tror, han holder på dem.
Så jeg sagde, hvis de ikke er kommet,
vil jeg sagsøge politiet.
Det er en sjov historie.
Det viser sig, resultaterne kom for måske en uge siden,
men en eller anden idiot lagde dem i min indbakke
under nogle kataloger, jeg aldrig vil kigge i,
så jeg så det ikke.
Se, byg selv, pinball, spillemaskiner.
Lige herunder.
Så jeg undskylder igen.
Har du ikke åbnet den endnu?
Niks. Jeg ventede på jer.
Nu skal vi se.
Okay.
Disse kan I beholde.
Og…
Sådan.
Den passer ikke med nogen i vores database, desværre.
Men DNA'en havde ikke et Y-kromosom,
så det betyder, Overvågeren er en kvinde.
Bliver du?
Du går ikke igen?
For nu.
Det er ikke let at være gift med mig.
Godt, du er tilbage.
Så hvor står vi? Hvem er de kvindelige mistænkte?
Pearl, Mo, Store Mo og Rottehaler.
Men Andrew troede, det var Mitch og Mo.
Og med sønnens mord blev det mere mærkeligt.
Mo tror, hendes søn skriver brevene.
-Men DNA'en passer ikke. -Nej.
Og Pearl tror, det er Jasper,
men der er det med DNA'en igen.
Ja, DNA'en.
Jeg synes, vi skal lægge DNA'en væk lidt.
Jeg er ikke sikker på, DNA'en på kuverten
er fra den, der skrev brevene.
-Hvorfor ikke? -Jeg ved det ikke.
Den, der skriver brevene,
går så langt for at chikanere os,
så hvorfor skulle de ikke
tage handsker på, når de skriver brevet?
Og få en anden til at slikke kuverterne. Deres mor, søster, kæreste.
Bang, kvindelig DNA, ikke?
Og nu løber vi i cirkler igen.
-Det var, hvad jeg ville gøre. -Ja, du burde vide det.
Okay. Den fortjente jeg.
Så hvad betyder det?
Siger du,
at det med den kvindelige DNA ikke er nogen hjælp?
Det tror jeg ikke.
Det betyder, den, der skriver brevene,
enten er kvinde eller kender en,
så det er omtrent hele Jordens befolkning.
Vi er tilbage ved start.
Det er John Graff. Jeg så ham, talte med ham.
Nej, du talte med en, du tror var ham.
Ja, i dette hus.
Det hus, som…
Det hus, han boede i og myrdede sin familie i.
Og så dukker den pige op i huset
på video i den samme kjole,
som Graffs datter blev myrdet i, med rottehaler?
Tror du, det er et tilfælde?
Nej. Men jeg tror ikke, det betyder, det er John Graff.
De fandt ham ikke.
Han klippede sit ansigt ud af billederne for ikke at blive genkendt.
Hvorfor skulle han dukke op der,
hvor alle ved, hvordan han ser ud?
Det virker dumt.
Hvorfor skulle han gøre det? Bare for at chikanere os?
Det giver ikke mening.
Undskyld, men jeg tror ikke på,
at en 17-årig pige er hjernen bag dette.
Kald mig skør eller sexist, men hun er ikke Overvågeren.
Nogen hyrede hende.
Ockhams ragekniv.
Hvad er den simpleste løsning?
Hvad er motivet for at skrive de breve?
Det ved jeg ikke.
Du skrev et. Hvad ville du opnå?
-At du opgav huset? -Præcis.
Den, der gør det her, vil virkelig have huset.
De har villet have det længe, og de vil have det for sig selv.
Hej, lækre. Jeg vil bekræfte frokosten.
Jeg har en sidste ting at gøre,
og så mødes vi der.
Hallo?
-Hej, skat. -Hej.
Jeg har en stor nyhed.
Du har fået et bud!
Virkelig? Godt.
Du vil ikke…
Ved vi, hvem det er?
Nej, det er et LLC,
men det gør ikke noget, for det er et kontantbud.
Hvad er buddet?
Er du klar?
Det er 1,9 millioner dollar kontant.
Jeg synes, du skal slå til.
Hvad? Nej! Vi betalte 3,3 millioner.
Vi sælger ikke for 1,9, Karen.
Kom nu. Hvad snakker du om?
Det er nok på grund af brevene.
Nogle tror, det er hjemsøgt…
Men min teori er, at det er en entreprenør,
der kan lide grunden.
Han river huset ned, renser jorden og bygger nyt.
Karen, ingen køber det her hus for at rive det ned.
Nora, jeg synes, du skal overveje det.
Du skal tale med Dean og…
Ved du hvad? Måske kan vi gå tilbage med to ligeud?
Jeg synes, du skal medregne dit følelsesmæssige helbred.
Virkelig.
Det bliver ikke bedre.
Okay, jeg tænker over det.
Okay. Ring til mig.
-Hej. -Hey.
Hvem var det?
Det var ingenting.
Jeg tænkte, jeg ville lave middag i aften.
For jeg er rigtig god til det.
-Ja. -Ja?
Må jeg få nøglerne? Jeg skal forbi min country club.
Ja.
Jeg vil gerne tale med Kathy fra medlemsafdelingen.
Om hvorfor vores medlemskab blev inddraget.
-Lad mig prøve at få fat i hende. -Tak.
Du skal komme herned lige nu.
Det ved jeg ikke. Tag en Uber.
Hey, makker. Drej til højre her, tak. Undskyld.
Vent, så det er ham, hun har knaldet hele tiden?
Ja. Det må det være.
Og så giver det med John mening.
Hun havde adgang til den information, politiet prøvede at dække over.
Utroligt.
Husker du, hvordan han sagde:
"Vi ved, huset kostede jer dyrt."
Ja, det var derfor, han vidste det.
Jeg kommer flyvende.
Kan vi købe en bil mere, forresten?
Og jeg sagde: "Okay, tak."
Hej. Hvad pokker laver I her?
Jeg vidste ikke, I to var et par.
Hej. Det er vi ikke.
Nej, vi spiser bare sen frokost.
Vi vidste ikke, I kendte hinanden.
I har aldrig nævnt det. Det er underligt.
Hvad foregår der? I kommer her og afbryder os.
Det er dig. Du er Overvågeren.
Eller måske jer begge. En af jer.
Nora, du kan ikke sige sådan noget.
Overvågeren vil have os ud af huset.
Hvem har sagt, jeg skal sælge, siden vi flyttede ind? Dig.
Fordi du sagde, I havde pengeproblemer.
Det var derfor, han vidste det.
Det pis med at "koste os dyrt"?
Jo, men huset koster jo tre millioner.
Og hun sagde, du havde en affære.
-Lige der. -Hvad?
"En pige med rottehaler."
En mærkelig ting at sige få uger før,
en pige med rottehaler dukker op i vores soveværelse
klædt ud som den myrdede pige.
Hun hed Pat Graff.
-Ringer det navn en klokke? -Nej.
Virkelig?
Det er sindssygt.
Vagter!
Det er vanvid. Nej, injurier.
Ja. Og ved du hvad? Jeg troede, vi var venner.
Jeg kan miste min bevilling.
Du ville have huset, men havde ikke råd,
så han hjælper dig ved at chikanere os, så vi sælger det billigt.
Og det virkede næsten.
Du har råd til 1,9, ikke?
Du fik os endda til at renovere, så du kan tjene på det.
Fortæl mig, Karen. Hvem står bag det LLC? Dig?
Eller ham, eller jer begge?
Og de underlige kataloger.
Hvorfor har du pinball-kataloger?
Nå ja, en flippermaskine ville være fed i en mandehule?
Okay. Det er bare…
Det er assistent Chamberland.
Send en patrulje til Westfield Country Club.
Du begik en fejl, og det ved du.
At ansætte en til at lege bygningsinspektør,
og lade som om, han myrdede sin familie?
Du anbefalede Theodora Birch. Er hun også med i det?
Undskyld, skal de sidde her?
Ved du hvad?
Det hele vil ramme dig. Okay?
Forvent et søgsmål, for du er færdig.
-Du er færdig. -Ja.
Måske ringer jeg til min ven fra Page Six,
for jeg synes, hele verden skal vide,
hvad der foregår i jeres hus!
Vi kan ikke leve sådan her. Det driver os til vanvid.
Ja, men det hele giver mening.
Vi sagde ikke noget, der ikke er sandt.
De vil manipulere os og fremstille os som skøre,
fordi vi har fat i noget.
Ja, men hvad kan vi gøre? Vi kan ikke bevise det.
Ikke endnu, men når vi taler med Theodora?
Hvis Chamberland er med i det, så er hun også.
Ikke sandt?
Det er ikke sundt.
Jeg kan ikke genkende os længere.
Først må vi betale det lån, du fik os ud i,
og så skal vi sælge huset.
Vi tager det bedste bud og får vores liv tilbage.
Min udstilling er udsolgt.
Vi klarer os.
Hvad? Er din udstilling udsolgt?
Ja.
Jeg tror, jeg har fundet noget.
Kan du huske "Ode til et hus"?
-Brevet, naboen fik? -Ja.
Jeg tjekkede det på sociale medier. Se på det første her.
-Det er løgn. -Det er en hel gruppe.
De gik på Westfield High School.
De havde en engelsklærer,
der gav dem en opgave, de elskede.
Hvad var opgaven?
De skulle finde et hus, de alle elskede,
og bruge tid på at studere det.
Og så skrive et kærlighedsbrev til det.
Hold nu kæft, Ellie.
Se, nogen lagde deres op.
"Kære 89 Hollyhock Ridge. Du er et udsøgt hus.
Vejrbidt og stærkt har du stået der i 99 år.
Tror du, du stadig står der om 99 år?"
Hvem er læreren, og hvornår døde han?
Hvem siger, han er død? Han er i gruppen.
Han hedder Roger Kaplan. Jeg slog ham op.
Han bor i Westfield, 71 Oak Street.
Jeg har set det ansigt.
Hvad mener du?
Her til åbent hus.
Undskyld.
Der er noget nedenunder, I skal se.
Kold luft.
Det kommer herindefra, men det giver ikke mening.
-Så tog vi gipsvæggen ned… -Ja?
Jeg kunne ikke regne ud, hvor det kom fra.
Solide mursten, ingen huller.
Men så fandt en af mine folk problemet.
Se her.
Hold da op.
Det er en tunnel.
Går den til en anden del af ejendommen?
-Aner det ikke. -Nej.
De er ret almindelige i gamle huse i dette område.
Sådan smuglede de sprut under Forbudstiden.
Andrew sagde, der var tunneler.
Jeg går ind.
Vent. Jeg går med.
I bør have hjelme på.
Hold nu kæft.
Skat, lad os gå tilbage.
Jeg kan ikke tro det.
Er du okay? Pas på.
Det lugter hernede.
Vent. Åh gud.
-Lad os komme ud. -Du er okay!
Hold nu op.
Hvad er det her sted?
Hold fast i mig.
Satans. Hallo?
Hvem er du?
Satans.
Hvem er du?
Tekster af: Satine von Gersdorff