EN NETFLIX-SERIE
FAMILJEPLAN: MOBIL - D. BRANNOCK
Nej.
UPPRINGT NUMMER
KLOCKAN 01.04
Tides Motor Inn. Tammy här.
Hallå? Är någon där?
Hallå?
Ja, det här är Nora Brannock
och jag måste träffa dig direkt.
Nora, hur mår du?
Inte bra.
Jag antar att Dean har sagt till dig att han inte bor hemma just nu.
Ja. Tjejen i videon i sovrummet.
Han sa att han inte vet vem hon är.
Att han inte låg med henne.
Så sa han till mig också.
Och tror du honom?
Det gjorde jag.
Det är inte likt honom.
Jag gillar Dean mycket.
Men den videon…
Ert sovrum, en 17-årig flicka i råttsvansar.
Det talar för sig själv.
Vad?
Det ordet, "råttsvansar".
Vad är det med det?
Det är bara så specifikt,
och jag hörde min vän Karen säga det för några veckor sedan
och nu du med.
Innan det har jag nog inte hört det på 20 år.
Men du ringde mig inte för det, eller?
Nej.
Jag ville titta på hans samtalslistor,
för att se om jag inte kände igen ett nummer.
Hennes. Tjejens.
Det fanns inget på hans mobil,
så jag tänkte: "Fan, kanske ringde han henne från huset.
Från den fasta linjen.
Men det är inte vad jag hittade.
Minns du när vi sa att jag fick ett samtal på motellet
när jag var där med barnen?
Hallå?
Det var cirka 01.00…
Hallå?
Jag minns.
Så jag kollade samtalslistan.
Där var det.
Klockan 01.04 till motellet från vår fasta linje.
Herrejävlar.
Miss Birch, jag tror att min man skriver de breven.
Jag tror att han flippade ut.
Vi hade inte råd med huset,
så han ville ut, men han kunde inte berätta för mig.
Så han tror: "Om jag kan skrämma henne,
precis tillräckligt, kommer hon vilja sälja huset."
Jag tror det är Dean. Han är Väktaren.
Hej! Jag heter Karen.
Karen Calhoun från Darren Dunn Mäkleri.
Kan vi prata lite?
Jag menar, ryktena florerar
och jag vill bara att ni ska veta att
jag inte kommer be om några detaljer, okej?
Min man och jag är inte redo att prata om det.
Förstår du?
Därför ska jag inte fråga om detaljerna.
Ja.
Även om ni ville att jag skulle veta vad som verkligen hände,
vems kroppar det var…
Jag skulle bara säga:
"Snälla, jag vill inte höra det."
Vi vill inte prata om det.
Ja, precis. Ja.
Ja, lyssna här.
Jag är mäklare, okej?
Och jag vill bara säga att ert hus är absolut vackert
och ni är tvärs över gatan från det riktiga priset.
Nora och Deans hus är bara spektakulärt,
och alla vill ha det huset.
Hur som helst, kan jag bara ta en liten stund här
och bara säga grattis
till att ha tagit så bra hand om detta fantastiska lilla näste,
för jag vet att ni båda är…
i en viss ålder och…
Jag vet att ni har en lägenhet i Florida.
Hur vet du det?
Ni funderar nog,
och tänker: "När ska vi flaxa våra små snöfågelvingar
och flytta ner dit för gott?"
Det vet du inte.
Vad jag vet är
att ert hus nu är vad vi kallar en stigmatiserad egendom.
På grund av morden.
Ert hus kommer nog säljas för mindre än det är listat för.
Så mycket som 50 %.
Vad vill du?
Jag vill sälja huset åt er.
Vi vill inte lägga ut det till försäljning.
Det måste ni inte. Sälj det bara till mig.
Känner ni Darren Dunn från Darren Dunn mäkleri?
Det är min chef.
Vi jobbar ihop,
vi startar ett LLC och sedan köper vi hus,
och sedan renoverar och säljer vi dem.
Och folk är alltid jätteglada.
Min familj går igenom en svår tid. Du kan se det.
Har du ingen empati, ingen värdighet?
Jag får vad jag vill, okej?
Du var smart som kom till mig, Nora.
Jag pratade med min kontakt på byrån.
Han känner en handskriftsanalytiker.
En kille han litar på.
Jag visade den killen det tredje kuvertet,
och bilderna på de två första, och proverna du gav mig
av Deans handstil, födelsedagskort, alla hjärtans dag-kort.
Han varnade mig att det inte är det bästa provet.
Vi har 30 bokstäver, åtta siffror, ett snedstreck och ett kommatecken.
Inte mycket att jobba med, eller hur?
Han kan inte säga om alla dessa brev skrevs av en person.
De är lika,
men det finns nog med variation i ett par av penndragen mellan kuverten.
Dessa två rader här, till exempel.
Den ena går upp och den andra går ner,
så han vet inte om det är en person som skriver snedstreck på två sätt,
eller om det finns en andra person som kopierar den första.
Men här är något som han märkte.
Det tredje kuvertet.
Ser du k:et i "Brannock"?
Ser du slingan?
Han sa, enligt sin erfarenhet,
gör bara ungefär en av tio personer det.
Titta här.
Din man brukar inte skriva med versaler,
men han gjorde det på alla hjärtans dag fem år sedan.
På den sista raden står det.
"Jag älskar dig, mrs Brannock."
Titta på det sista k:et.
Jag kunde inte förstå den här killen.
Han sa att detta inte var ett bra exempel.
Men jag frågade honom om hans åsikt,
hur stor sannolikheten var att personen som skrev alla hjärtans-kortet
också skrev orden på kuvertet.
Vad sa han?
Han sa att han var 70 % till 80 % säker på att det var det.
Varför skulle han göra det mot sin familj?
Om det här var hans drömhem.
Han var entusiastisk över köket, staden… Jag tvingade inte honom.
Han var lika entusiastisk som jag.
Han kanske ville göra dig till lags.
Han gör det nog fortfarande och därför kan han inte erkänna det.
Han gick nog för djupt in.
Han trodde att han hade råd med något, och insåg sedan att han inte hade det.
Det är vad som hände.
Vad?
Jag gick till banken där ni har ert lån.
Jag pratade med killen, inofficiellt.
Hans vän, Steve,
berättade vad han fick gå igenom med sin chef
så att ni kunde köpa huset.
Dean tog ut nästan varje investering för att säkra det lånet.
Aktier, obligationer, era pensionskonton.
Men det visste du, eller hur?
För du måste ha skrivit på det.
Jag antar jag…
Det fanns mycket att skriva under…
Okej. Det var allt… Ja, en till.
…och jag läste nog inte det finstilta…
Vad är de här?
Det här är bara pensionskonton-grejer.
Roth. Skriv bara där, initialer där.
…och lät honom bestämma.
Ja.
Och jag visste att alla våra pengar skulle in i huset. Jag…
Bokstavligen alla era pengar, Nora.
Förutom ert AMEX-kort
och ett checkkonto med tio tusen på det.
Så när ni bestämde er för att renovera köket och källaren
ovanpå bolånet,
fanns inte pengarna. Så han gick tillbaka till sin vän Steve.
Men Steve sa: "Jag kan inte godkänna ett andra lån.
Men det finns några
som kan låna dig pengar
så länge som du betalar dem tillbaka."
Det var inget omfinansieringslån, Nora.
Det var ett lån med hög ränta på 150 000 dollar.
Vad fan.
Jag vet. Det är mycket.
Okej, vänta.
Detta är bara ett problem tills han blir partner, eller hur?
Vännen…
Dean blev förbipassad för partner.
-När? -Jag vet inte.
Han berättade för Steve för några veckor sen,
men Steve är inte helt säker när det hände.
Dean inser att han både har köpt ett hus som han inte har råd med,
och att han har ett lån med hög ränta från några skumma personer,
och han kommer omöjligen att kunna betala dem
på länge.
Han behövde en utväg.
Ja.
Nora, jag är så ledsen att vi var fick reda på det så här.
Men jag måste säga dig något.
Vi vet nu vem Väktaren är.
Du, Andrew.
Vad är… Vart ska du?
Vart fan ska du?
Hallå, skitstövel!
-Släpp mig! -Det är okej!
Allting är okej! Varför flyr du från mig?
Varför jagar du mig?
-För att du ljög för mig. -Nej, det gjorde jag inte!
Du ljög för mig. Du är en skådespelare.
-Du sa inte att du var en skådespelare. -Du frågade inte!
Ljuger du för mig? Levde du i mitt hus?
-Ja, skitstövel! -Okej.
Mitch och Mo då?
Tror du fortfarande de är med i en blodsekt?
Den skiten om din unge?
Dra åt helvete! Allt jag sa var sant.
Om du inte vill tro det är det ditt problem.
Men håll dig för fan borta från mig, din jävla psykopat.
Fan.
Nora?
Jag visste inte att du skulle komma. Du borde ha sagt till mig.
Hej.
Vad är fel?
Inget. Jag var bara…
Det ser ut som att nästan varje konstverk är såld.
-Sätt dig. -Jag kan inte tro det.
Låt mig hämta vatten.
Tack.
Jag borde nog inte veta detta,
men folk har inget bättre för sig nuförtiden än att skvallra,
och jag har hört om dig och Dean.
Varje äktenskap har en jobbig period, eller hur?
Jag trodde att vi hade haft vår, men den är inte lik denna.
Låt mig då säga att denna utställning…
Den är en riktig tankeställare eftersom den säger mig:
"Om du och Dean inte kan lösa det så kan du försörja din familj."
Hur många konstnärer kan säga det nuförtiden?
På allvar.
Jag vill ha en utställning till nästa månad.
Hur låter det?
Ja, självklart.
Bra.
Hallå?
Jag såg dig!
Dean! Är det du?
Herregud.
Någon är lite nervös.
Vad är talesättet?
"En älskarinna som är för nervös
har hemligheter."
Jag är ledsen. Du skrämde mig.
Jag vet inte om du har hört det,
men Mitch och Mo, dina grannar tvärs över gatan…
De blev inte mördade med ett hagelgevär.
Jag vet inte vems begravning jag var på.
Vänta, men någon sköts dock.
Vi såg kroppar rullas ut, och min man hörde skott, så…
Jag tror inte att vi kan lita på din man vid det här laget.
Okej.
Vad är det du behöver av mig exakt?
Jag ska vara värd för en lunch imorgon för Mo,
bara för att vara en god granne och allt.
Ett gott gammaldags nordstatsknytkalas.
Du borde komma.
Klockan tolv. Jag accepterar inte ett nej.
-Okej. -Okej.
Kan du ta med dig en gratäng? Har du ett recept?
Inte på rak arm, men…
Nixon kyckling då.
Värm ugnen till 220,
bryn benfri kyckling,
lägg den i en ugnsform.
Tillsätt broccoli, en burk svampsoppa,
strö ost över, ost efter eget val…
Själv föredrar jag en fin cheddarost.
Och grädda sedan i 35 minuter.
-Okej. -Okej?
Nixon kyckling.
Vi ses imorgon.
Pearl, det är lustigt. Jag har inte varit…
inne i ditt hus på kanske 20 år?
Men det är precis som jag minns det.
Mina föräldrar köpte det här huset direkt efter att de gifte sig på 1940-talet
och de renoverade aldrig.
Så det gjorde inte jag heller.
Jag ville bevara det precis som det är.
Jag vet vad den här lunchen handlar om.
När min son gick i high school började han ta droger
och det utlöste en viss psykisk sjukdom.
Paranoian… Han hör röster.
Vi hade inte sett honom på ett tag
och sista gången vi pratade skulle vi berätta om min cancer,
att den gick att behandla,
men vem vet hur lång tid jag har.
Och att Mitch och jag skulle till Florida.
Men när vi var på semester,
gick han till ett härbärge i New Haven och han hittade två äldre människor…
med samma kroppstyper som hans far och jag.
Och han tog dem till vårt hus.
Och han sköt och dödade dem.
Herregud.
För försäkringspengarna.
Och sedan… Jag kan lika gärna säga det.
Det går ett rykte att du har fått några hemska brev, Nora.
Så fort jag hörde det tänkte jag genast:
"Åh, nej, det är Christopher."
Mo, det är så lustigt att du skulle säga det här för hela den här tiden
har jag trott att Jasper skrev de där breven.
-Du skämtar med mig. -Nej. Jag har inga bevis.
Det är bara en känsla jag har.
Han är så fäst vid ert hus,
och för några veckor sedan
mindes jag något som hände för fem år sedan.
Jag fick ett brev på posten.
Det var inte långt.
"En ode till ett hus", stod det.
Och sen var det något i stil med:
"Kära miss Winslow, jag älskar ditt hus.
Jag älskar att titta på det. Jag älskar hur annorlunda det är.
Ditt hus är så speciellt.
Jag är så glad att du inte har ändrat det."
Har du kvar det? Kan jag se det?
Nej, jag slängde det.
Men jag…
Av någon anledning har jag alltid trott att det var Jasper som skrev det.
På den tiden pratade vi om att måla om huset,
och jag trodde att det kanske var hans sätt att säga att han inte ville det.
Och handstilen? Såg den ut som hans?
Det var maskinskrivet.
Men på biblioteket har de skrivmaskiner.
Han säger att han inte gjorde det, men det fastnade.
Är Jasper här?
Nej, han är på sin slöjdkurs på kulturhuset.
Är någon annan här?
Jag hoppas att det är herrbesök.
En kvinna över 50 har också behov.
Eller hur, Pearly?
Ja, Mo, det stämmer.
SLÅ IN SÄKERHETSKODEN ENTER
Mamma?
-Förlåt du… -Kan jag prata med dig?
Ja, självklart.
Vad är det?
Jag vet att jag sabbade det med pappa.
Jag inser att
när någon gör mig arg,
finns det inget jag inte säger för att såra dem.
Inget jag inte gör.
Även om jag vet att jag kommer ångra mig senare.
Det är okej.
Vi tar oss igenom det här.
Ode till ett hus.
Vår granne, Pearl, fick ett brev för flera år sedan
och det var titeln: "Ode till ett hus".
Det var ett kärleksbrev, men till deras hus.
Och hon trodde att hennes bror skrev det.
Och Maureen,
hon tror att hennes son skriver breven till oss.
Men du tror att det är pappa.
Nej, jag…
Jag tror inte att det är han.
Lyssna bara på mig.
Du sa att du inte sov med den där tjejen i ert sovrum
-och jag trodde inte på dig, eller hur? -Ja.
Jag var nyfiken på vem hon var.
Så jag gick igenom filmerna
för att se om jag kunde hitta hennes bils registreringsskylt,
för det du sa lät inte vettigt.
Men kolla här.
Inte nog med att hon inte dyker upp till ditt hus i en bil,
hon dök inte upp alls.
Jag har gått igenom varje sekund av filmmaterial från alla vinklar,
tillbaka till dagen då jag satte in kamerorna, okej?
Och hon dök inte upp i någon av filmerna.
Enda stället hon dyker upp i är ert sovrum.
Vad menar du?
Jag vet inte hur hon kom in i ert hus.
Vad pågår?
Hej, pappa.
Kan vi prata?
Hej.
Så vad säger vi?
Är flickan i körsbärsklänningen ett spöke?
Nej. Det är lite för otroligt,
men det finns kameror som täcker hela utsidan av ert hus, eller hur?
Och i vårt sovrum.
Jag tog bort den.
-Hon såg mig göra det. -Det stämmer.
Ellie. Läxorna.
Det finns inget filmmaterial på den här tjejen när hon går in i ert hus.
Inget. Hon dyker inte upp.
Och du dubbelkollade?
Mrs Brannock, jag har gått igenom det om och om igen…
För det är konstigt. Okej?
Antingen kom den här tjejen med fallskärm
och kom ner genom skorstenen eller så är hon alltid här inne.
Och gömmer sig.
Eller så finns det en annan väg in som vi inte känner till.
Det här är bara så läskigt.
När din man först sa till mig
att han inte visste vem den där tjejen var och att det var en fälla,
trodde jag inte honom.
Nu gör jag det.
För vad det är värt.
Kan du ge oss en minut?
Ja, självklart.
Jag ska ställa några frågor
och om du ljuger svär jag vid Gud att det är slut mellan oss.
Förstår du mig? Det är slut.
Jag ska inte ljuga.
Fråga mig vad du vill.
Knullade du den tjejen?
Nej.
Jag har aldrig sett den tjejen.
Jag vet inte hur hon kom in i rummet. Jag vaknade aldrig.
Jag vet inte hur, men jag svär vid Gud att jag talar sanning.
Okej.
Skriver du de breven?
Svara mig.
Bara det sista. Förlåt.
-Förlåt, jag fick panik. -Herregud.
Jag fick panik. Jag ångrar mig, men jag visste inte vad jag skulle göra.
Var det på grund av lånet?
Varför berättade du inte att du inte blev partner?
Jag visste inte hur.
Jag var i chock.
Och du lurade mig att signera bort alla våra besparingar,
vår jävla pension!
Jag vet. Jag är ledsen.
-Jag vet att det ser dåligt ut, okej? -Sluta.
Förlåt. Jag visste inte vad jag skulle göra.
Du måste tro mig, älskling.
Jag skrev inte de två första breven.
Okej.
Herregud.
Nora.
Snälla, skilj dig inte från mig.
Snälla.
Jag säger inte att jag kommer skilja mig från dig.
Jag säger inte att jag inte gör det.
Hämta din jacka.
-Vart ska vi? -Träffa inspektör Chamberland.
DNA-resultatet från de två första breven borde vara tillbaka nu.
Jag tror att han håller dem.
Jag ringde honom och sa om de inte hade kommit,
skulle jag stämma polisen.
En lustig historia.
Resultatet kom för några dagar sen,
men någon idiot la det i min inkorg
under några dumma kataloger jag inte skulle titta under
så jag såg inte det.
Titta, renoveringsverktyg flipperföretag, vintagegalleria.
Det var precis under.
Så jag ber om ursäkt igen.
Och du har inte öppnat det än?
Nej. Jag väntade på att ni skulle komma.
Nu kör vi.
Okej.
De här kan ni behålla.
Och…
Nu kör vi.
Det matchar tyvärr ingen i vår databas.
Vad DNA-provet inte innehöll var en Y-kromosom,
så det betyder att er Väktare är en kvinna.
Är du tillbaka för gott?
Du ska inte lämna igen?
I nuläget.
Det är inte så lätt att vara gift med din pappa.
Jag är glad att du är tillbaka, pappa.
Så var står vi? Vilka är våra kvinnliga misstänkta?
Pearl, Mo, Stora Mo, och Råttsvansar.
Men Andrew trodde det var Mitch och Mo.
Och nu med hela son-mördar grejen blev det konstigare, okej?
Mo tror att det är hennes son som skriver breven.
-Men det passar inte med DNA:t. -Nej.
Och sen tror Pearl att det är Jasper som skriver breven,
men samma DNA-grej.
Ja, DNA-grejen.
Jag tycker vi borde ta en paus från DNA-grejen.
Jag tror inte att DNA:t på kuvertet
tillhör den som skrev breven.
-Varför inte? -Jag vet inte. Jag bara…
Den som skriver dessa brev…
Hur långt de går för att jävlas med oss…
Varför tog de inte det extra steget
och tog på handskar för att skriva brevet?
Låta någon annan slicka kuverten. Deras mor, syster, flickvän, vem som helst.
Pang, kvinnligt DNA, okej?
Och nu jagar vi vår svans igen.
-Det är vad jag skulle göra. -Du borde veta, eller hur?
Okej. Bra, jag förtjänade det.
Så vad betyder det?
Säger du
att hela den kvinnliga DNA-grejen inte hjälper oss?
Jag tror inte det gör det.
Det säger mig bara att den som skriver breven
antingen är en kvinna eller känner en kvinna,
vilket begränsar det till hela befolkningen på planeten jorden.
Vi är tillbaka på ruta ett.
Det är John Graff. Jag såg och pratade med honom.
Nej, du pratade med någon du tror var han.
Ja, i det här huset.
Huset som…
Huset han bodde i, och mördade hela sin familj i.
Sen dyker denna tjej upp,
på video, klädd i samma klänning
som Graffs dotter mördades i? Med råttsvansar?
Tror du att det är en slump?
Nej. Det gör jag inte, men jag tror inte att det är John Graff.
De grep honom aldrig.
Klippte ut sitt ansikte från varje foto för att inte bli igenkänd.
Så varför dyka upp på det enda stället
där alla vet hur han ser ut?
Det verkar vara dumt, eller hur?
Varför skulle han göra det? Bara för att trakassera oss?
Det är inte logiskt.
Jag är ledsen, men jag tror inte
att en 17-årig flicka är hjärnan bakom allt detta.
Kalla mig galen, sexistisk, men hon är inte Väktaren.
Någon anlitade henne.
Ockhams rakkniv.
Vad är den enklaste lösningen?
Vad är det som motiverar någon att skriva de där breven?
Jag vet inte.
Du skrev ett. Vad försökte du att göra?
-Få dig att ge upp huset? -Precis.
Och den som gör detta vill verkligen ha huset.
De har velat ha det ett tag och de vill ha det för sig själva.
Hej, läckerbit. Jag ville bara bekräfta lunchen.
Jag har en affärssak kvar att göra för dagen
och sen ser jag dig där.
Hallå?
-Hej, vännen. -Hej.
Jag har stora nyheter.
Ni har fått ett bud!
Verkligen? Bra.
Du ska inte…
För det första, vet vi vem det är?
Nej, det är en LLC,
men det kvittar eftersom det är ett kontanterbjudande.
Okej, vad är budet?
Är du redo?
1,9 miljoner dollar, kontant.
Jag tycker ni borde ta det!
Vad? Nej! Vi betalade 3,3 miljoner.
Vi säljer det inte för 1,9.
Kom igen? Vad pratar du om?
Det är nog på grund av breven.
Vissa tror att det är hemsökt…
Strunt samma, men jag tror att det är en byggherre
som gillar marken.
Han kommer riva huset och salta jorden och sedan bygga nytt.
Karen, ingen köper huset bara för att riva det.
Nora, jag tycker att ni borde överväga det.
Du måste prata med Dean och…
Vet du vad? Kanske kan vi ge ett motbud på två jämnt?
Jag tycker att du borde räkna in ditt känslomässiga välmående.
Det gör jag.
Vi får inget bättre.
Okej, jag ska tänka på det.
Okej. Ring mig tillbaka.
-Hej. -Hej.
Vem var det?
Det är ingenting. Hej.
Hej. Jag tänkte laga middag ikväll.
För jag är duktig på det.
-Ja. Visst. -Ja?
Kan jag få nycklarna? Jag ska förbi countryklubben.
Ja.
Hej. Jag vill prata med Kathy på medlemskap.
Jag vill fråga henne varför vårt medlemskap upphävdes.
-Visst. Jag ska ringa henne. -Bra. Tack.
Du måste komma hit nu direkt.
Jag vet inte. Ta en Uber.
Du. Sväng till höger här. Förlåt.
Vänta, så han är killen hon har knullat?
Ja. Det måste det vara.
Och då är all den där John skiten vettig.
Hon hade tillgång till all information som polisen försökte dölja.
Otroligt.
Och minns du när han sa:
"Ni fick gräva djupt för att ha råd med huset."
Ja, det är så han visste.
Jag är framme.
Kan vi köpa en andra bil?
Och jag sa: "Okej, tack."
Hej. Vad gör ni här?
Jag visste inte att ni var ett par.
Hej. Det är vi inte.
Nej, vi bara… äter en sen lunch.
Vi visste inte ens att ni kände varandra.
För du nämnde det aldrig, vilket är konstigt.
Vad händer? Ni kommer in hit och avbryter oss.
Det är du. Du är Väktaren.
Eller det kanske är ni båda. En av er.
Nora, du kan inte påstå nåt sånt.
Vem Väktaren än är så vill han ha oss ut ur det huset, eller hur?
Vem har sagt till mig att sälja det huset sedan vi flyttade in? Du.
För att du sa att ni hade pengaproblem.
Det var därför han visste det.
Det där skitsnacket om: "Ni fick gräva djupt"?
Det är ett säkert antagande. Det är ett 3 miljoner dollars hus.
Och hon försökte övertyga mig om att du hade en affär.
-Precis där vid bordet. -Vad?
"En flicka med råttsvansar."
Konstig fras att använda bara några veckor innan
en flicka i råttsvansar dyker upp hemma hos oss i vårt sovrum,
klädd som flickan som blev mördad.
Hennes namn var Pat Graff.
-Är namnet bekant, inspektör? -Nej.
Nej, verkligen?
Det här är galet.
Vakter!
Det här är upprörande. Nej, det här är förtal.
Det är det. Jag trodde vi var vänner.
Jag kan bli av med min licens på grund av detta.
Du ville ha huset du inte hade råd med,
så han hjälper dig att trakassera oss så vi säljer det billigt.
Och det fungerade nästan.
Du hade råd med det för 1,9, eller?
Du fick oss att göra några renoveringar så att du kunde sälja det.
Säg mig Karen. Vem står bakom LLC:n? Är det du?
Eller han? Eller båda två?
Och de där konstiga katalogerna.
Vad gör du med en flipperkatalog på ditt skrivbord?
Jag vet, ett flipperspel skulle se bra ut i en mansgrotta.
Okej. Det här är bara…
Det här är detektiv Chamberland.
Jag begär en polisbil till Westfield Country Club.
Du klantade dig och det vet du, okej?
Att anställa någon kille som låtsas att han är en byggnadsinspektör
för att låtsas att han mördade hela sin familj?
Och du rekommenderade Theodora Birch. Är hon med på det också?
Ursäkta, gör de er sällskap?
Vet ni vad?
Allt detta rasar över er. Okej? Allt.
Räkna med en stämning för ni är körda.
-Ni är körda. -Ja.
Jag kanske ringer min vän på Page Six
för det är hög tid att hela världen får veta
vad som händer hemma hos er!
Vi kan inte leva så här. Det gör oss galna.
Jag vet, men lyssna, allt stämmer, okej?
Det är inte så att vi sa nåt som inte var sant.
De försöker manipulera oss och få oss att verka galna,
men det är för att vi är nåt på spåren.
Ja, men vad? Vad kan vi göra? Vi kan inte bevisa något.
Inte än, men när vi väl pratar med Theodora?
Om Chamberland är med på det, är hon också det.
Eller hur?
Det här är bara inte hälsosamt.
Jag känner inte ens igen oss längre.
Okej, först måste vi betala av det där lånet du skaffade oss,
och sen tycker jag att vi säljer huset.
Vi tar det bästa erbjudandet vi kan få, och vi får våra liv tillbaka.
Alla mina verk såldes.
Vi kommer att klara oss.
Vänta, vad… Såldes alla dina verk?
Ja. Det gjorde de.
Jag tror jag har hittat nåt.
Minns du att du berättade om "Ode till ett hus"?
-Brevet som våra grannar fick? -Ja.
Jag kollade upp det på sociala medier. Titta på det första som dök upp.
-Du måste skämta med mig. -Det är en hel grupp.
De gick på Westfield High School.
De hade samma engelsklärare,
som fick dem att göra en uppgift som de alla älskade.
Vad var uppgiften?
De skulle hitta ett hus som de alla älskade
och studera det eller något.
Sedan skrev de ett kärleksbrev till det.
Herregud, Ellie.
Titta, någon har postat sitt.
"Kära 89 Hollyhock Ridge. Du är ett utsökt hus.
"Väderbitet och starkt, du har stått där du är i 99 år.
Tror du att du fortfarande kommer stå om 99 år?"
Vänta, vem är läraren, och när dog han?
Vem sa att han är död? Han är med i gruppen.
Han heter Roger Kaplan. Jag kollade upp honom.
Han bor på Westfield, 71 Oak Street.
Jag har sett det ansiktet.
Vad menar du?
Här på husvisningen.
Ledsen att avbryta.
Det är något på nedervåningen ni kommer vilja se.
Kall luft.
Det kommer härifrån, vilket inte stämde.
-Och när vi tog ner gipsskivan… -Ja?
Jag kunde inte räkna ut var den kom ifrån.
Solid tegelsten, inga läckor.
Men så hittade en av mina killar problemet.
Kolla in det.
Herregud.
Det är en tunnel.
Går den till en annan del av fastigheten?
-Ingen aning. Vi hittade den precis. -Nej.
Dessa är faktiskt ganska vanliga i nordost med hus så här gamla.
De använde dem under spritförbudet.
Andrew sa att det fanns tunnlar.
Skitsamma. Jag går in.
Vänta. Jag följer med dig.
Använd skyddshjälm.
Herregud.
Älskling, låt oss gå tillbaka.
Jag kan inte tro detta.
Är du okej? Se upp.
Det luktar här nere.
Vänta. Herregud.
-Snälla, låt oss gå härifrån. -Du är okej!
Herregud.
Vad är det här för ställe?
Håll i.
Fan. Hallå?
Vem är du?
Fan.
Vem är du?
Undertexter: Z.J.