EN NETFLIX-SERIE
FAMILIEPLAN: MOBIL - D. BRANNOCK
Nei.
RINGTE NR.
KL. 01.04
Tides Motor Inn. Dette er Tammy.
Hallo? Er det noen der?
Hallo.
Ja, dette er Nora Brannock,
og jeg må treffe deg nå.
Nora, hvordan går det?
Ikke bra.
Dean har sikkert sagt at han ikke bor i huset nå.
Ja. Jenta i videoen på soverommet.
Han sa at han ikke vet hvem hun er.
Sier han ikke lå med henne.
Det samme sa han til meg.
Og tror du på ham?
Jeg gjorde det.
Det er ikke likt ham.
Jeg må si at jeg liker Dean godt.
Men den videoen…
Soverommet deres, en 17-årig jente med musefletter.
Den snakker for seg selv.
Hva er det?
Ordet "musefletter".
Hva med det?
Det er så spesifikt,
og jeg hørte vennen min Karen si det på klubben for noen uker siden,
og nå du også.
Før det har jeg ikke hørt det på 20 år.
Men det var ikke derfor du ringte.
Nei.
Jeg ville se på telefonloggen hans,
se om det var et nummer jeg ikke gjenkjente.
Hennes. Jenta.
Det var ikke noe på mobilen,
så jeg tenkte: "Faen, kanskje han ringte henne fra huset.
Fra fastlinjen."
Men det var ikke det jeg fant.
Husker du at vi fortalte at jeg fikk en telefon på motellet
da jeg var der alene med barna?
Hallo?
Det var i ettiden…
Hallo?
Jeg husker det.
Så jeg sjekket telefonloggen, og der er det.
Der.
Klokken 1.04 til motellet fra fasttelefonen vår.
Herregud.
Miss Birch, jeg tror det er mannen min som skriver de brevene.
Jeg tror det klikket for ham.
Vi hadde ikke råd til huset,
så han ville ut, men han kunne ikke si det.
Han tenker: "Hvis jeg kan skremme henne,
akkurat passe, så vil hun selge huset."
Jeg tror det er Dean. Han er Vokteren.
Hei! Jeg heter Karen.
Karen Calhoun fra Darren Dunn Realty.
Kan vi ta en liten prat?
Ryktene går,
men dere skal vite
at jeg ikke skal spørre om detaljer.
Mannen min og jeg er ikke klare til å snakke.
Forstår du?
Derfor sa jeg at jeg ikke skal spørre om detaljer.
Ja.
Selv om dere hadde ønsket at jeg skulle vite hva som skjedde,
hvem likene var…
Jeg hadde sagt:
"Vær så snill, jeg vil ikke høre."
Vi vil ikke snakke om det.
Ja, akkurat.
Hør her.
Jeg jobber med eiendom.
Jeg vil bare si at huset deres er fantastisk,
og dere er tvers over gata fra det virkelige funnet.
Nora og Deans hus er spektakulært,
og alle vil ha det huset.
Uansett, kan jeg ta et øyeblikk
og gratulere
for at dere har tatt så god vare på en slik sparing,
for jeg vet at dere begge
er i en viss alder, og…
Jeg vet at dere har en leilighet i Florida.
Hvordan vet du det?
Dere tenker nok på det,
liksom: "Når skal vi flakse med trekkfuglvingene
og flytte dit for godt?"
Det vet du ikke.
Men det jeg vet,
er at huset deres er det vi kaller en stigmatisert eiendom.
På grunn av drapene.
Huset deres vil bli solgt langt under prisantydning.
Så mye som 50 %.
Hva vil du?
Jeg vil selge huset for dere.
Vil ikke legge det ut.
Dere trenger ikke. Bare selg det til meg.
Kjenner dere Darren Dunn fra Darren Dunn Realty?
Det er sjefen min.
Vi samarbeider,
vi danner et LLC, så kjøper vi husene,
så selger vi dem.
Og folk er alltid fornøyde.
Familien min har det vanskelig akkurat nå. Du ser det.
Har du ingen empati, ingen verdighet?
Jeg får det jeg vil.
Det var smart av deg å komme til meg.
Jeg snakket med kontakten min i byrået.
Han kjenner en håndskriftanalytiker.
En fyr han stoler på.
Jeg viste ham den tredje konvolutten,
og bildene av de to første, og prøvene du ga meg
av Deans håndskrift, bursdagskort, valentines.
Han sa at det ikke er den beste prøven.
Vi har 30 bokstaver, åtte tall, en skråstrek og et komma.
Ikke mye å jobbe med.
Han kan ikke si om alle disse brevene er skrevet av én person.
De er åpenbart like,
men det er nok variasjon i noen av pennestrøkene mellom konvoluttene.
Disse to strekene, for eksempel.
Den ene føres oppover og den andre føres nedover,
så han kan ikke si om det er én person med to ulike måter å skrive skråstrek på,
eller om det er en person som kopierer den første.
Men det var noe han la merke til.
Tredje konvolutt.
Ser du K-en i "Brannock"?
Ser du den løkken?
Han sa, etter hans erfaring,
at det er én av ti som lager den.
Se her.
Mannen din pleier ikke å bruke store bokstaver,
men han brukte store bokstaver på valentinsdagen for fem år siden.
Den siste linjen:
"Jeg elsker deg, Mrs. Brannock."
Se på den siste K-en.
Jeg kunne ikke stadfeste det.
Han snakket om at det ikke var en god prøve.
Men jeg spurte ham om meningen hans,
om sannsynligheten for at den personen som skrev kortet
også skrev ordene på den konvolutten?
Hva sa han?
Han sa at det er 70-80 prosent sikkert.
Hvorfor ville han gjøre dette mot familien?
Det var drømmehuset hans.
Han var begeistret for kjøkkenet, byen… Jeg tvang ham ikke.
Han var like entusiastisk som meg.
Han ville kanskje gjøre deg fornøyd.
Jeg tror han fortsatt vil det, og derfor kan han ikke innrømme det.
Jeg tror han sitter for dypt i det.
Han trodde han hadde råd, men innså han at det ikke gikk.
Jeg vet at det var det som skjedde.
Hva?
Jeg dro i banken der dere fikk lånet.
Jeg snakket med ham, uoffisielt.
Vennen hans, Steve,
han fortalte meg om bryderiet som måtte til
for å skaffe dere huset.
Dean innløste omtrent alle investeringene deres for å få lån.
Aksjer, verdipapirer, IPA-en din.
Men du må ha visst det, ikke sant?
Fordi du har signert.
Jeg antar at jeg…
Det var så mye å signere.
Det var alt… Ja, ett til.
…og jeg leste vel ikke det med liten skrift…
Hva er dette?
Bare noen IPA-greier.
Roth. Bare signer der, skriv initialene der.
…og lot ham lede an.
Ja.
Jeg visste at vi skulle bruke alle pengene på huset. Jeg…
Bokstavelig talt alle pengene, Nora.
Bortsett fra ditt AMEX-kort
og en sjekkonto med ti tusen dollar.
Da dere bestemte dere for å pusse opp kjøkkenet og kjelleren
i tillegg til lånet,
så var det ikke noen penger. Så han går tilbake til vennen Steve.
Men Steve sa: "Jeg kan ikke gi dere et lån til.
Men det er noen folk
som kan låne dere penger,
så lenge dere betaler dem tilbake."
Det var ikke en refinansiering.
Det var et lån med høy rente på 150 000 dollar.
Hva faen?
Jeg vet det. Det er mye.
Ok, vent.
Det er bare et problem til han blir partner, ikke sant?
Kjære deg…
Dean ble droppet som partner.
-Når da? -Jeg vet ikke.
Han sa det til Steve for noen uker siden,
men Steve vet ikke helt når det skjedde.
Plutselig innser Dean at han ikke bare har kjøpt et hus han ikke har råd til,
han har et lån med høy rente fra noen tvilsomme folk,
og han vil aldri klare å betale dem
med det første.
Han trengte en utvei.
Ja.
Nora, jeg beklager at vi måtte finne det ut sånn.
Men jeg må fortelle deg noe, vennen.
Vi vet hvem Vokteren er.
Hei, Andrew.
Hva… Hvor skal du?
Hvor faen skal du?
Du! Din jævel!
-Slipp meg! -Det går bra!
Det går bra! Hvorfor løper du bort fra meg?
Hvorfor jager du meg?
-Fordi du løy til meg. -Nei!
Du løy. Du er en skuespiller.
-Du sa ikke at du er skuespiller. -Du spurte ikke!
Lyver du til meg? Bodde du i huset?
-Ja, drittsekk! -Ok.
Hva med Mitch og Mo?
Tror du fortsatt de er med i en blodsekt?
Det om gutten din?
Faen ta deg! Alt jeg fortalte deg er sant.
Opp til deg om du vil tro på det.
Men hold deg unna meg, din jævla psykopat.
Faen.
Nora?
Jeg visste ikke at du kom. Du burde ha sagt ifra.
Hei.
Hva er i veien?
Ingenting. Jeg bare…
Det ser ut som nesten alle verkene er solgt.
-Sitt. -Det er utrolig.
Jeg skal hente vann.
Takk.
Jeg burde nok ikke vite dette,
men folk har ikke noe bedre fore enn å sladre,
og jeg hørte hva som skjer mellom deg og Dean.
Ja. Alle ekteskap har problemer.
Jeg trodde vi hadde hatt dem, men ikke noe som dette.
Kan jeg bare si det, denne utstillingen…
Det er en skikkelig vekker, for den sier:
"Hvis du og Dean ikke kan løse det, så kan du forsørge familien."
Hvor mange kunstnere kan si det?
Seriøst.
Jeg vil at du skal ha en ny utstilling neste måned.
Hva syns du om det?
Ja, selvsagt.
Bra.
Hallo?
Jeg så deg!
Dean! Er det deg?
Herregud.
Noen er litt skvetten.
Hvordan lyder ordtaket?
"En frue som er anspent,
har hemmeligheter hun holder på til sent."
Beklager. Du skremte meg.
Vet ikke om du hørte det,
men Mitch og Mo, naboene over gata…
De ble visst ikke skutt og drept.
Jeg vet ikke hvilken begravelse jeg var i.
Men noen ble skutt.
Vi så at likene ble trillet ut, og mannen min hørte skudd, så…
Jeg tror ikke vi kan stole på mannen din for tiden.
Ok.
Hva er det du trenger fra meg?
Jeg skal arrangere en lunsj i morgen for Mo,
bare for å være en god nabo og alt.
En god gammel kurvfest.
Jeg syns du burde komme.
Klokken tolv. Jeg godtar ikke nei.
-Ok. -Ok.
Kan du ta med en gryte? Har du en oppskrift?
Ikke umiddelbart, men…
Nixon-kylling.
Forvarm ovnen til 218 grader,
stek noen benløse kyllinger,
putt det i en ildfast form.
Tilsett brokkoli, en boks kremet soppsuppe,
strø ost på toppen, den osten du vil ha.
Jeg foretrekker en skarp cheddar.
Så steker du den i 35 minutter.
-Ok. -Greit?
Nixon-kylling.
Vi ses i morgen.
Det er pussig, Pearl, jeg tror ikke jeg har vært
i huset ditt på 20 år.
Men det er nøyaktig slik jeg husker det.
Foreldrene mine kjøpte dette huset rett etter at de giftet seg i 1940,
og de pusset aldri opp.
Så jeg har ikke gjort det heller.
Jeg ville bevare det slik det er.
Jeg vet hva denne lunsjen dreier seg om.
Da sønnen min gikk på videregående, begynte han med dop,
og det kan gjøre det, det utløste en mental lidelse.
Paranoiaen… Han hører stemmer.
En stund siden sist,
og sist vi snakket, var det for å fortelle ham om kreften min,
at den lar seg behandle,
men hvem vet hvor lenge jeg har igjen.
Og at Mitch og jeg skulle til Florida.
Men da vi var på ferie,
dro han til et herberge i New Haven og han fant to eldre mennesker…
…med samme kroppsbygning som faren hans og meg.
Og han tok dem med hjem til huset vårt.
Og han skjøt og drepte dem.
Herregud.
For å få forsikringspengene.
Og så… Jeg kan like gjerne si det.
Det går rykter om at du får noen stygge brev, Nora.
Straks jeg hørte det, tenkte jeg:
"Å nei, det er Christopher."
Mo, så pussig at du sier dette, for jeg har hele tiden
trodd at det var Jasper som skrev de brevene.
-Du tuller. -Nei. Altså, jeg har ikke bevis.
Det er bare en følelse.
Han er så knyttet til huset deres,
og for noen uker siden
husket jeg noe som skjedde for fem år siden.
Jeg fikk et brev i posten.
Det var ikke langt.
"En hyllest til et hus", sto det.
Og det sto noe sånt som:
"Kjære Miss Winslow, jeg elsker huset ditt.
Jeg elsker å se på det. Jeg elsker hvor annerledes det er.
Huset ditt er så spesielt.
Jeg er glad du ikke har forandret det."
Har du det fortsatt? Får jeg se det?
Nei, jeg kastet det.
Men jeg…
Av en eller grunn tenkte jeg at det var Jasper som skrev det.
På den tiden hadde vi snakket om å male huset,
og jeg trodde det var hans måte å si nei på.
Og håndskriften? Så den ut som hans?
Det var maskinskrevet.
Men han elsker å gå på biblioteket og de har skrivemaskiner der.
Han sier at det ikke var ham, men det har festet seg hos meg.
Er Jasper her?
Nei, han er på håndverkkurset på samfunnshuset.
Er det noen andre her?
Jeg håper det er herrebesøk.
Selv om en kvinne er over 50, har hun behov.
Ikke sant, Pearly?
Jo, Mo, det stemmer.
SIKKERHETSKODE
Mamma?
-Beklager, du… -Kan vi snakke?
Ja, selvsagt.
Hva er det, vennen?
Jeg vet at jeg rotet det til med pappa.
Jeg har innsett
at når noen gjør meg sint,
så sier jeg alt for å såre dem.
Jeg skyr ingen midler.
Selv om jeg vet at jeg vil angre.
Det går bra.
Vi skal klare dette.
En hyllest til et hus.
Naboen vår, Pearl, hun fikk et brev for flere år siden,
og overskriften var: "En hyllest til et hus."
Det var et kjærlighetsbrev, men til huset deres.
Hun trodde det var broren hennes.
Og Maureen,
hun tror at sønnen skriver brevene til oss.
Men du tror det er pappa.
Nei, jeg…
Jeg tror ikke det er ham.
Bare hør på meg.
Du sa at du ikke lå med den jenta på soverommet,
-og jeg trodde deg ikke, ikke sant? -Ja.
Jeg var nysgjerrig på hvem hun var.
Så jeg gikk gjennom opptakene
for å se om jeg fant bilnummeret,
for det du sa ga ingen mening.
Men hør her.
Ikke bare dukket hun ikke opp i bil,
hun dukket ikke opp.
Jeg har gått gjennom alle opptakene fra alle vinkler,
helt tilbake til da jeg monterte kameraene.
Hun er ikke på noen av opptakene.
Hun dukker bare opp på soverommet.
Hva mener du?
Jeg vet ikke hvordan hun kom seg inn.
Hva skjer?
Hei, pappa.
Kan vi snakke?
Hei.
Hva sier vi?
At jenta i kirsebærkjole er et gjenferd?
Nei. Det er litt søkt,
men det er kamera rundt hele huset.
Og på soverommet.
Jeg fjernet det.
-Hun så det. -Han gjorde det.
Ellie. Lekser.
Poenget er at det ikke er noen opptak av at hun går inn.
Ingen. Hun dukker ikke opp.
Og du dobbeltsjekket?
Mrs. Brannock, jeg har gått gjennom det om og om igjen…
Fordi det er merkelig. Ikke sant?
Enten så dalte hun ned på taket
og kom ned pipen, eller så er hun alltid her inne.
I skjul.
Eller så er det en annen inngang vi ikke vet om.
Dette er så nifst.
Da mannen din sa
at han ikke visste hvem jenta var, og at det var en felle,
så tvilte jeg.
Men ikke nå.
For det det er verdt.
Kan du gi oss et øyeblikk?
Ja, selvsagt.
Jeg skal stille deg noen spørsmål,
og hvis du lyver, så sverger jeg at det er over mellom oss.
Forstår du? Det er slutt.
Jeg skal ikke lyve.
Spør meg om hva som helst.
Knullet du den jenta?
Nei.
Jeg har aldri sett den jenta.
Jeg vet ikke hvordan hun kom seg inn. Jeg våknet ikke.
Jeg vet ikke, men jeg sverger på at jeg snakker sant.
Ok.
Skriver du de brevene?
Svar meg.
Bare det siste. Unnskyld.
-Unnskyld, jeg fikk panikk. -Herregud.
Jeg fikk panikk. Jeg angrer nå, men jeg var helt rådvill.
Var det på grunn av lånet?
Hvorfor i all verden sa du ikke at du ikke ble partner?
Visste ikke hvordan.
Jeg visste ikke hvordan. Jeg var i sjokk.
Du lurte meg til å signere bort alle sparepengene,
den fordømte pensjonen!
Jeg vet det. Unnskyld.
-Det ser ille ut. -Ikke.
Beklager. Jeg var rådvill.
Du må tro meg.
Jeg skrev ikke de første to brevene.
Ok.
Herregud.
Nora.
Du må ikke skille deg på grunn av dette.
Vær så snill.
Jeg sier ikke at jeg vil skilles.
Eller at jeg ikke vil.
Hent jakken din.
-Hvor skal vi? -Til etterforsker Chamberland.
DNA-prøvene fra de to første brevene burde være klare.
Jeg tror han ruger på dem.
Jeg ringte ham og sa at hvis de ikke er der,
skal jeg saksøke politiavdelingen.
En morsom historie.
Det viser seg at resultatene kom for noen dager siden,
og jeg beklager, men en dumskalle la dem i brevhyllen min
under noen dumme kataloger jeg aldri ville se på,
så jeg så dem ikke.
Restoration Hardware, flipperspillselskap, vintage-arkade.
De lå under dem.
Jeg beklager igjen.
Har du ikke åpnet den ennå?
Nei. Jeg ventet på dere.
Nå får vi se.
Greit.
Dere kan beholde disse.
Og…
Skal vi se.
Det er ikke en match med noen i databasen, dessverre.
Det DNA-prøven ikke inneholdt, var et Y-kromosom,
så det betyr at Vokteren er en kvinne.
Er du tilbake for godt?
Skal du ikke dra igjen?
Inntil videre.
Ikke enkelt å være gift med faren deres.
Jeg er glad du er hjemme.
Hva betyr dette? Hvem er de kvinnelige mistenkte?
Pearl, Mo, Big Mo, og Musefletter.
Jeg gjentar det. Andrew tror det var Mitch og Mo.
De drapene begått av sønnen gjorde det rarere, ikke sant?
Mo tror at det er sønnen som skriver dem.
-Men det stemmer ikke med DNA-et. -Nei.
Og Pearl tror det er Jasper som skriver brevene,
men så er det DNA-greiene.
Ja, DNA-greiene.
Jeg tror vi burde ta en pause med DNA-greiene.
Jeg er usikker på at DNA-et på konvolutten
er det samme som den som skriver dem.
-Hvorfor ikke? -Jeg vet ikke. Bare…
Den som skriver de brevene…
Det de er villige til å gjøre for å kødde med oss…
Hvorfor ville de ikke
bruke hansker?
La noen andre slikke konvolutten. Moren, søsteren, kjæresten, noen.
Sånn, kvinnelig DNA, ikke sant?
Nå går vi rundt i ring igjen.
-Det hadde jeg gjort. -Men det vet jo du.
Ok. Bra, jeg fortjente det.
Hva betyr det?
Sier du
at det med kvinnelig DNA ikke vil hjelpe oss?
Jeg tror ikke det.
Det sier at den som skriver brevene
enten er kvinne eller kjenner en kvinne,
som begrenser det til alle menneskene på jorden.
Vi er tilbake ved start.
Det er John Graff. Jeg så ham, jeg snakket med ham.
Nei, du snakket med noen du tror var ham.
Ja, i dette huset.
Huset som…
Huset han bodde i, og der han drepte familien.
Så dukker den jenta opp i huset,
på videoen, iført den kjolen
Graffs datter ble drept i? Med musefletter?
Tror du det er tilfeldig?
Nei. Men jeg tror ikke det betyr at det er John Graff.
De tok ham aldri.
Han klippet ut ansiktet fra alle bildene for å ikke bli gjenkjent.
Hvorfor dukke opp på det ene stedet
der alle vet hvordan han ser ut?
Det virker dumt, ikke sant?
Hvorfor skulle han gjøre det? For å trakassere oss?
Det gir ingen mening.
Beklager, men jeg tror ikke
at en 17 år gammel jente er hjernen bak.
Kall meg sprø, kall meg sjåvinistisk, men hun er ikke Vokteren.
Noen leide henne.
Ockhams barberkniv.
Hva er den enkleste løsningen?
Hva motiverer noen til å skrive de brevene?
Jeg vet ikke.
Du skrev et. Hva prøvde du?
-Få deg til å gi opp huset. -Nemlig.
Og den som gjør dette har veldig lyst på huset.
De har ønsket det en stund, og de vil ha det for seg selv.
Hei, sexy. Jeg ville bekrefte lunsj.
Jeg har en jobbgreie før jeg tar fri,
så snakkes vi der.
Hallo?
-Hei, kjære. -Hei.
Jeg har gode nyheter.
Du har et bud!
Jaså? Bra.
Du kommer ikke…
For det første, vet vi hvem det er?
Nei, det er et LLC,
men det spiller ingen rolle, for det er et kontant tilbud.
Ok, hva er budet?
Er du klar?
1,9 millioner dollar i kontant.
Jeg syns dere burde akseptere det!
Hva? Nei! Vi betalte 3,3 millioner.
Vi skal ikke selge for 1,9, Karen.
Kom igjen. Hva snakker du om?
Det er nok på grunn av de brevene.
Noen tror det er hjemsøkt…
Samme det, men teorien min er at det sikkert er en utbygger
som liker eiendommen.
Han kommer til å rive huset, salte jorden og gjenoppbygge det.
Karen, ingen kjøper huset for å rive det.
Nora, jeg syns dere bør vurdere det.
Du må snakke med Dean og…
Hør her. Kanskje vi kan gi motbud på to.
Men jeg syns du bør ta din emosjonelle tilstand i betraktning.
Virkelig.
Vi klarer ikke noe bedre.
Ok, jeg skal tenke på det.
Ok. Ring meg tilbake.
-Hei. -Hei.
Hvem var det?
Det var ingenting. Hei.
Hei. Jeg tenkte at jeg kunne lage middag i kveld.
Fordi jeg er flink til det.
-Ja. Så klart. -Ja?
Kan jeg få nøklene? Jeg må innom sosietetsklubben.
Ja.
Hei. jeg vil snakke med Kathy som jobber med medlemskap.
Jeg lurer på hvorfor medlemskapet ble opphevet.
-Greit. La meg se om hun er her. -Fint. Takk.
Du må komme hit med en gang.
Jeg vet ikke. Ta en Uber.
Hei, kompis. Ta til høyre her. Vennligst. Beklager.
Er det ham hun har knullet?
Ja. Det må være det.
Det får John-greiene til å stemme.
Hun hadde tilgang til den informasjonen politiet prøvde å skjule.
Utrolig.
Husk hvordan han bare:
"Vi vet at dere måtte grave dypt for å kjøpe det."
Ja, det var slik han visste det.
Ok, jeg er her.
Kan vi kjøpe en bil til?
Jeg sa: "Ok, takk."
Hei. Hva gjør dere her?
Jeg visste ikke at dere er et par.
Hei. Det er vi ikke.
Nei, vi spiser bare en sen lunsj.
Vi visste ikke at dere kjenner hverandre.
Dere nevnte det aldri, noe som er rart.
Hva skjer? Dere kommer og forstyrrer oss.
Det er du. Du er Vokteren.
Eller kanskje det er begge to. Én av dere.
Nora, du kan ikke komme med en slik uttalelse.
Vokteren vil ha oss ut av huset, ikke sant?
Hvem har bedt meg om å selge det huset siden den dagen vi flyttet inn? Du.
Fordi du sa at dere hadde pengeproblemer.
Derfor visste han det.
Det tullet: "Dere måtte grave dypt."
Vi kan trygt anta det. Huset kostet tre millioner.
Hun prøve å overbevise meg om at du var utro.
-Ved det bordet. -Hva?
"Jente med musefletter."
En rar ting å si bare uker før
en jente med musefletter dukker opp på soverommet vårt,
kledt som den jenta som ble drept.
Hun het Pat Graff.
-Ringer det en bjelle, etterforsker? -Nei.
Ikke det?
Det er sinnssykt.
Vakter!
Det er opprørende. Det er bakvaskelse.
Ja. Og jeg trodde vi var venner.
Jeg kan miste lisensen for dette.
Dere ville ha et hus som var for dyrt,
så han hjelper deg ved å trakassere oss så vi vil selge det billig.
Og det funket nesten.
Du hadde råd til 1,9, ikke sant?
Du fikk oss til å pusse opp, så du kunne selge det.
Si meg, Karen. Hvem står bak det LLC-et? Du?
Eller ham? Eller begge to?
Og de rare katalogene.
Hvorfor har du en flipperspillkatalog på skrivebordet?
Jo, en flippermaskin hadde vært utmerket i en mannehule.
Ok. Dette er…
Etterforsker Chamberland.
Send en patruljebil til Westfield sosietetsklubb.
Du tabbet deg ut, og det vet du.
Å leie noen til å utgi seg som bygningsinspektør,
til å late som han drepte familien?
Og du anbefalte Theodora Birch. Er hun også med?
Beklager, skal de spise?
Hør her.
Dette vil slå tilbake på dere. Alt sammen.
Forvent et søksmål, for du er ferdig.
-Du er ferdig. -Ja.
Jeg ringer vennen min på Page Six,
for det er på høy tid at verden får vite
hva som skjer i huset deres!
Vi kan ikke leve sånn. Det driver oss til vanvidd.
Ja, men alt stemmer.
Vi sa ikke noe som ikke er sant.
De prøver å gjøre oss sprø og fremstille oss som gale,
men det er fordi vi er på sporet av noe.
Men hva? Hva kan vi gjøre? Vi kan ikke bevise noe.
Ikke ennå, men når vi snakker med Theodora?
Hvis Chamberland er med, er hun også det.
Ikke sant?
Dette er ikke sunt.
Jeg kjenner oss ikke igjen lenger.
Først må vi betale det lånet du skaffet,
og så selger vi huset.
Vi tar det beste budet vi får og får tilbake livet vårt.
Utstillingen min er utsolgt.
Vi klarer oss.
Vent… Ble den utsolgt?
Ja. Den ble det.
Jeg tror jeg fant noe.
Du nevnte jo "En hyllest til et hus".
-Brevet naboen fikk? -Ja.
Jeg sjekket det på sosiale medier. Se hva som dukket opp.
-Det må være en spøk. -Det er en gruppe.
De gikk på Westfield videregående.
De hadde samme engelsklærer,
som fikk dem til å gjøre en oppgave alle elsket.
Hva var oppgaven?
De skulle finne et hus de elsket
og bruke tid på å studere det eller noe.
Så skrive et kjærlighetsbrev til det.
Herregud, Ellie.
Noen la ut sitt.
"Kjære 89 Hollyhock Ridge. Du er et utsøkt hus.
Stødig og sterkt har du stått der i 99 år.
Tror du at du fremdeles står der om 99 år?"
Hvem er læreren, og når døde han?
Hvem sier han er død? Han er i gruppen.
Han heter Roger Kaplan. Jeg søkte ham opp.
Han bor i Westfield, 71 Oak Street.
Jeg har sett det ansiktet.
Hva mener du?
Han var her under visningen.
Beklager.
Det er noe nede dere vil se.
Kald luft.
Det kommer herfra, noe som ikke ga mening.
-Da vi fjernet gipsveggen… -Ja?
Jeg klarte ikke å finne ut hvor den kom fra.
Solid mur, ingen lekkasjer.
Men så fant en av karene ut problemet.
Se her.
Herregud.
Det er en tunnel.
Leder den til en annen del av eiendommen?
-Aner ikke. Vi fant den nå nettopp. -Nei.
Disse er ganske vanlige i nordøst med hus så gamle.
De brukte dem til å smugle sprit i forbudstiden.
Andrew sa det var tunneler.
Faen. Jeg går inn.
Vent. Jeg blir med deg.
Dere bør bruke hjelm.
Herregud.
Kjære, la oss gå tilbake.
Jeg kan ikke tro dette.
Går det bra? Pass på.
Det stinker her.
Vent. Herregud.
-La oss gå ut. -Det går bra!
Herregud.
Hva slags sted er dette?
Vent litt.
Faen. Hallo?
Hvem er du?
Faen.
Hvem er du?
Tekst: Bente