EN NETFLIX-SERIE
Jeg er træt af, du siger, du ikke kan gøre noget.
Nej, jeg sagde, vi må mødes på halvvejen.
Jeg gør min del. Vi tjekker DNA'en fra den første kuvert nu.
Vi kan vel tjekke den her også.
Jeg tror, det er den samme person.
Patruljen kørte forbi jeres hus fire gange i aftes.
De så ikke noget.
I må få de kameraer op.
Men det er, som om de vidste, det ville ske.
De sendte det andet brev og vidste, vi ikke kunne fange dem.
Hvem skal vi sigte?
Hvem giver vi polititilhold? Vi ved det ikke.
Jeg tror, vi ved det, og det er helt åbenlyst.
Det må være Jasper Winslow. Har I overhovedet undersøgt ham?
Jeg tror, han blev bange, da du smed ham ud
og truede ham.
Søsteren siger, han har lukket sig inde.
Hun lød nervøs, så jeg tror, hun taler sandt.
-Hun er lige så sær som ham. -Ja.
Hun sagde noget om at holde øje med os.
Og så snakkede hun om det 100 år gamle træ,
-som der står i brevet. -Jeg tror på joggingsæt-tvillingerne.
-Mitch og Mo? -Ja.
De to er sjove.
Lad mig fortælle jer, hvad jeg tænker.
Den, der skriver brevene, vil have jer ud.
Så sæt huset til salg og se.
Hvad? Jeg sælger ikke huset.
Du skal ikke sælge det.
Jeg sagde, sæt det til salg. Se, hvem der byder på det.
Det kan give os et spor.
Men I vil ikke sælge huset. Det forstår jeg.
Jeg har ikke lyst til at sige, I skal vente, men det er der, vi er.
Få kameraerne på plads, og føler I jer stadig utrygge,
så ansat private vagter.
Vi kan ikke være der hele natten.
Det er skattepenge.
Men hvis I vil betale for det,
kan I få en bevæbnet mand døgnet rundt.
Nej. Vi har undersøgt det.
-Det har vi ikke råd til. -De penge går til renoveringen.
Måske en privatdetektiv.
Det er billigere. De kan undersøge det, vi ikke kan.
Det kan fremskynde det.
Hvordan finder vi en privatdetektiv?
I kan få nogle navne.
Et hundrede og toogtyve sager.
Jeg har løst 93.
Jeg kunne være med i Hun så et mord.
Så du er gammel betjent?
Betjent? Du godeste, nej.
Jeg var jazzsangerinde.
Det er løgn!
Og jeg var god.
Må jeg spørge, hvorfor du stoppede?
Selvom jeg var en god musiker, så var jeg en endnu bedre dranker.
På et tidspunkt gav min mand mig et ultimatum.
"Enten mig eller sprutten." Jeg valgte sprutten.
Og så fik jeg et hjerteanfald på scenen.
Jeg var død i ti minutter.
Så var det ikke sjovt længere.
Der skete noget sjovt, da jeg kom på afvænning.
Min lyst til alkohol svandt ind.
I stedet fik jeg lyst til mord.
Det blev jeg afhængig af.
Programmer om ægte forbrydelser.
Uløste sager.
Jeg vendte dem i hovedet igen og igen.
Jeg kunne ikke tænke på andet.
Det overtog mig fuldstændig.
Indtil…
…jeg en dag tænkte: "Fanden tage det."
"Jeg bliver privatdetektiv."
Ligesom i filmene!
Jeg vil fandeme løse forbrydelser!
Som du kan se, har jeg løst alle mulige sager.
Jeg kan godt lide gåder.
Derfor kan jeg lide din sag.
Fordi det er en gåde.
Den, der skriver brevene, vil skræmme jer. Hvorfor?
Hvorfor? Hvad får de ud af det?
Hvad vil de?
Det er spørgsmålet i enhver forbrydelse.
Det er breve fra en person, der begærer noget.
Nogen vil have det, du har.
Okay, men hvem?
For 100 i timen finder du ud af det.
Jeg finder den satan, hr. Brannock.
Satans.
Jeg må på arbejde.
Mange tak.
Jeg må tale med min kone om det, men jeg giver besked.
Halv pris.
Halvtreds dollar.
Og ingen kørepenge.
Jeg har leverkræft,
og jeg har en datter, som er enlig mor, jeg må forsørge
så længe, jeg kan.
Jeg giver besked.
Har Chamberland ret? Måske skal vi sætte det til salg.
Det var ikke det, han sagde.
Jeg skriver til Theodora Birch, at hun er hyret.
Hun får et par uger til at finde ud af det,
men så skulle renoveringen være færdig.
Okay, her er et.
Ti minutter herfra. Det ser dejligt ud.
Det ser…
Okay. Jeg…
Jeg er ikke tryg ved at sove her,
og støvet er alligevel dårligt for Carters astma.
Hvis vi kun har råd til det, fint.
Vi boede på moteller hele tiden, da vi var børn.
Det var sjovt. Jeg behøver ikke en suite på Ritz-Carlton.
Jeg tror, en af os må være her om natten.
Der er håndværkere fra morgenstunden.
Nogen må jo lukke dem ind.
De har dyrt udstyr til at ligge,
så vi beder nærmest om indbrud.
Vi slår alarmen til.
Så vi giver vores koder til tilfældige mennesker.
Så ændrer vi koden.
Skat, vi må have
en bil i indkørslen. Lys, der tænder og slukker som normalt.
Okay, så du sover her,
og mig og børnene sover på motellet.
Er du okay med det?
Skat. Jeg er bange for det her sted, ikke et eller andet motel,
og det er kun et par uger.
Vi spiser middag med dig her hver aften,
og så sover børnene og jeg på motellet.
Det skal nok gå, det lover jeg.
Børnene vil elske det.
Ja.
Hvor mange dage skal I være her?
To uger, tror jeg. Måske tre.
Vi skal have lavet noget i huset. Bygningsarbejde.
Min søn Carter har astma. Så med al støvet, så…
Tager I Amex?
Er I sikre på, I vil bo her?
I er bare ikke vores sædvanlige klientel.
-Det er perfekt. -Det er fint.
Vi har kigget på det et stykke tid som en miniferie.
Det må I selv om.
Kom så, det er sent. Nu skal I sove.
Vent, går du?
Ja, jeg sover hjemme i aften,
så jeg kan lukke håndværkerne ind.
Det er en utrolig mulighed for jer.
Som om I har jeres egen lejlighed.
Og I har en pool.
Du svømmer jo hjemme, så du kan holde det i gang.
Okay, godnat.
-Far? -Hvad?
Hvad nu, hvis den, vi gemmer os for kommer her?
Ingen kommer efter dig.
Ja. Mor er lige her.
I lader den dør stå åben og låser de andre døre.
Ingen ved, vi er her.
-Okay. -Okay?
Godt, sov så.
-El, klokken er 23, sluk telefonen. -Okay.
Tak.
Jeg elsker dig.
Elsker dig mere.
Ikke mere, men på en anden måde.
Du bliver i huset for at fange den, der gør det her,
gør du ikke?
Lad være at lyve.
Jo. Jeg fanger ham røvhullet.
Måske er det en kvinde.
Sandt. Godnat. Elsker jer.
Hallo.
Hallo?
Hvem er det?
-Hvor er børnene? -De sover indenfor.
-Er du okay? -Lad os tale med hende.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Nogen ringede. De bad om værelse fem.
Jeg stillede dem om som sædvanlig.
-Var det en mand eller en kvinde? -En mand, tror jeg.
Måske en kvinde. Nogen synes, jeg lyder som en mand.
Ja.
Sagde han noget?
Nej. Det var bare åndedræt.
-Har nogen ringet siden? -Nej.
-Tryk på "ring op igen". -Hvad?
-Så ringer den tilbage. -Ja.
Ingen svarer.
UKENDT NUMMER
Jeg har ingen svar til dig.
Jeg fandt ud af, at der var et andet bud.
Det var meget lavt,
og jeg gætter på, de bare ville sælge det igen,
men det var et LLC,
så der behøver ikke være navne på dokumenterne.
Og min chef, Darren,
han passer meget på sine kunders privatliv.
Derfor er han den bedste.
Okay. Tak, fordi du prøvede.
Ja.
Må jeg spørge dig om noget? Meget direkte?
Hvem, dig? Ja, bare gør det.
Hvad sagde din mavefornemmelse?
Da I fik det første brev,
ville du så bare tage mand og børn og komme væk herfra?
Ja, det ville jeg vel.
Så skal du gøre det.
I er nødt til at sælge.
Jeg kan være jeres mægler.
Jeg sælger det på en weekend.
Tror du?
Det skal bare være den rette pris.
Hvis det var mig, ville jeg bare,
jeg ville slå 500.000 af.
Fem hundrede tusind?
Søde, I har fået to dæmoniske breve,
der truer jer og jeres børn!
For fanden altså.
Hej, vi er ikke klar endnu. Og min serviet lugter.
Seriøst, søde. I er nødt til at sælge med det samme.
I kan købe et sødt lille hus i nærheden.
Der er et fint et i Hollyhock.
Det er ikke så fancy og fornemt som jeres, men det er sødt.
Det er samme skoledistrikt, så børnene skal ikke skifte skole,
og du kan blive i den country club.
Jeg ved det ikke. Jeg…
Jeg begynder at savne New York.
-Ikke lejligheden, men byen. -Hold da op.
Vidste du, at New York
vil stå under vand om fem år?
Vidste du det?
Og hvad vil du lave der, sælge dine krukker?
Det er mit arbejde.
Du må sælge det hus. Det må du bare.
I må blive færdige med renoveringen
og ikke blive myrdet på det motel, du bor på nede ad gaden.
For, Nora, du er udmattet.
Du er udmattet, og du er bange…
…men det, du burde være…
Du burde være vred.
Jeg har navn og nummer på en, der boede i jeres hus.
En manager.
-Det er ikke ham, I købte det af… -Jeg må stoppe dig.
Okay.
Min kone vil sælge huset.
Med alt det, der er sket, og nu den telefonspøg.
Jeg må sørge for, hun føler sig beskyttet af mig.
-Men vil du ikke vide det? -Hvad?
Hvem, der gør det her.
Nora er ligeglad med det.
Hun vil bare væk fra det hus, og hun har brug for, jeg støtter hende.
Det forstår jeg. Bare lyt til mig.
Dengang jeg stadig drak,
knaldede min mand med en, og jeg vidste det.
Vi talte ikke sammen mere.
Så en dag fik han nok, han fik nok af mit drikkeri,
så han gik.
Efter jeg fik det hjerteanfald og holdt op med at drikke, savnede jeg ham.
Tiggede ham om at tage mig tilbage, og det ville han på én betingelse.
At jeg aldrig spurgte, hvem han havde affæren med.
Hvis jeg sagde ja, ville han tage mig tilbage.
Tilgive mig for at spilde de bedste år af hans liv.
Så jeg sagde ja.
Og vi var lykkelige.
Men ikke at vide, hvem den kvinde var…
Det opslugte mig. Jeg tænkte ikke på andet.
Smilende ved bordet, og når vi hyggede på sofaen.
Jeg kunne kun se denne kvindes slørede ansigt,
denne kvinde, der tog noget fra mig.
Selvom hun tog noget, jeg ikke havde fortjent, så…
Jeg fandt ud af det.
Kørte til Rockland County.
Sagde til hende, hvis hun talte til min mand, ville jeg dræbe hende.
Min mand opdagede det aldrig.
Og vores liv var stærkere end nogensinde.
Jeg måtte vide det.
Jeg havde ikke noget valg.
Jeg måtte vide det. Ellers kunne jeg ikke komme videre.
Du sætter bare denne under håndtaget,
og se, man kan slet ikke åbne den.
Man kan prøve, men selv en rambuk kan ikke.
Når du sætter den op, kommer ingen ind.
Simpelt, men effektivt.
Tak.
Det var så lidt.
Jeg sætter den på børnenes værelse.
Vi klarer os. Tak.
Okay.
Det er som min første lejlighed.
Er du okay?
-Ja. -Hvad er der?
Det, jeg sagde om, at vi skulle sælge?
Jeg har været rædselsslagen.
Og jeg har ikke indset, hvor vred jeg er.
Vred på mig?
På den, der gør dette mod os.
Vi flyttede herud for at være fri for den slags frygt.
Jeg ved, det ikke bare sker for os.
Det sker for alle over hele landet.
Ens liv kan blive ødelagt.
Man kan blive et mål.
Vi er ikke i sikkerhed nogen steder.
Er det, hvad vi skal lære vores børn?
Hvis nogen chikanerer os, så lader vi dem?
Så flygter vi?
Jeg ved ikke, hvordan vi kan fortsætte, men…
…vi kan ikke give op endnu.
Du er en fighter, skat.
Som altid.
-Det er okay. -Så er jeg færdig.
Super. Tak.
I skal ikke føle jer forpligtede, men jeg tænkte på,
om jeg skal være på plads om natten, hvor jeg kan se jeres værelser
og holde øje.
Jeg gør det gerne.
Hvad mener du? Hele natten?
Ja.
Det var mit job, før jeg begyndte med alarmer.
Okay. Hvad ville det koste?
Det ved jeg ikke.
Tyve dollar i timen?
Fra solnedgang til solopgang?
Okay. Ja. Det ville være en stor hjælp.
Jeg lader jer komme videre.
-Dean, ikke? -Jo.
Andrew.
Hvor kommer du fra?
Hvad?
Hvorfor spørger du om det?
Jeg er nysgerrig.
Jeg vil ikke være her lige nu.
Okay?
Jeg kan ikke lide at tale om det.
Jeg vil ikke genleve det.
Men hvis du bor i det hus, er det mit ansvar at hjælpe dig,
for ingen hjalp mig.
Jeg ville ønske, de havde.
Hvis du elsker din familie, må du komme ud af det hus.
Okay. Kan du fortælle mig hvorfor?
Jeg ville ikke flytte til forstæderne.
Jeg elsker byen.
Ja.
Jeg var manager.
Min kone Rose var cellist.
Vi mødtes en aften, og…
…vi forelskede os.
Så blev vi gift.
Hun blev gravid.
En hård graviditet.
Hun måtte blive i sengen, kunne ikke spille.
Min karriere tog fart, så jeg kunne ikke være hjemme hos hende.
Da Caleb blev født, havde hun fødselsdepression længe.
Halvandet år måske.
Jeg ansatte folk,
fordi hun ikke kunne være mor.
Hun sagde til barnepigen, hun skulle spille, men rørte ikke celloen.
Til sidst sagde jeg: "Vi må gøre noget andet."
"Det her fungerer ikke."
Så vi kørte til Westfield.
Og vi så huset,
og vi kunne ikke tro den pris.
Det var i 2014.
Få år efter krakket, så priserne var stadig gode,
og jeg tjente kassen på arbejdet.
Jeg repræsenterede Rosamund Pike og Andrew Garfield.
Så vi klarede os.
Og huset var fantastisk.
Jeg tænkte: "Hold nu kæft, vi har ikke råd til ikke at købe det."
Min søn var to og et halvt, tre.
En stor have, han kunne lege i, så jeg tænkte, okay.
Vi flytter til forstaden.
Og med et var alt ændret.
Pludselig var min kone tilbage.
Hun spillede cello igen.
Og så kom de ind i vores liv.
Hvem?
Det underlige par i huset bagved.
Velkommen til nabolaget!
Store Mos berømte rabarbertærte!
Og en gave til den lille.
Deres søn var voksen og flyttet ud, sagde de.
Hvis du får brug for tid til at øve på celloen, så kan vi passe barnet.
Give dig lidt tid alene.
Det ville være dejligt.
Bang.
Og så ændrede min kone sig.
Hvad skete der?
Hun vågnede midt om natten og sagde, at hun hørte musik.
Så begyndte hun at se ting.
Vi ringede til politiet hele tiden, og de ledte.
Der var ikke nogen.
Pludselig gav hun op. Fuck celloen.
Hun vil ikke være hjemmegående mor.
Så jeg løber over til Mitch og Mo klokken seks,
så jeg kan nå på arbejde.
-Et skænderi hver aften. -Fuck dig!
Og jeg var ved at miste forstanden.
Rosamund fyrer mig, Garfield fyrer mig.
Jeg bebrejder dem ikke, jeg gjorde ikke mit arbejde.
Jeg lagde min søn i seng en aften og spurgte til hans dag.
Far, jeg må fortælle dig noget.
Han var hos Mitch og Mo.
Han sagde, han legede i soveværelset,
og så gik han ned i stuen,
og der var en masse gamle,
der stod i en cirkel i lange, røde kåber
og messede.
Og midt i cirklen…
Hvad?
Der var en lille baby på et alter.
De havde skåret halsen over.
De drak dens blod.
Var det din søn, der sagde det?
Jeg ved, det lyder sindssygt.
Fordi han var tre år dengang.
Jeg siger dig, mit barn var bange.
Jeg…
Jeg tog ham til psykolog.
De sagde: "Han finder bare på det."
Men så læste jeg en historie to dage efter,
om en tre måneder gammel baby i Stamford, som forsvandt fra vuggen.
De fandt ham aldrig.
Så nu bliver jeg helt tosset.
Jeg tager piller for at kunne sove.
Min kone er i behandling i et dagtilbud,
så jeg tager orlov, så jeg kan passe min søn.
Og jeg stirrer bare på Mitch og Mos hus hele tiden.
Jeg går til politiet. De siger, jeg er sindssyg.
Så fik jeg et brev.
Kære hr. og fr. Pierce. Velkommen til 657 Boulevard.
Og jeg vidste, det var dem.
I skrev det.
-Hvad taler du om? -Hvad har vi gjort?
Hvorfor må vi ikke se Caleb?
I holder jer væk fra min familie.
Vi er det eneste stabile i den drengs liv.
Det er din kone, der gør dig gal.
Du burde låse hende inde!
Der kom flere breve.
Jeres søn Caleb har et smukt smil.
Jeg ser ikke din kone ofte.
Og de blev mere…
Har du tænkt på at dræbe hende?
…voldelige.
Vil du ofre din kone eller din søn?
Men det er…
De er magen til de breve, vi får.
De drikker børns blod.
Klart.
Undskyld. Hvorfor gør de det?
For at se yngre ud?
Jeg slog det op.
Der er kulter,
og der er noget i blodet, der hedder adrenokrom,
som udskilles ved frygt,
og de æder det.
Jeg må spørge dig, lige for at være djævelens advokat.
Du fik meget medicin dengang, ikke?
Enhver pille, jeg kunne få fat i.
Jeg vidste ikke, hvad der var virkeligt.
De fucking breve blev ved at komme.
Jeg talte med politiet. Jeg talte med FBI.
Ungt blod!
Du bad om en faktisk trussel, hvad med det?
Er det trussel nok?
En dag kom jeg hjem, og min kone er hysterisk.
Jeg spurgte, hvad der var sket, og hun sagde…
Caleb?
…vores søn sagde, han skar sig,
og pludselig var hun bare… der.
Fra en hemmelig tunnel.
Jeg ledte. Jeg kunne ikke finde den.
Så vi rejste den aften.
Vi tog tilbage til byen, flyttede i en etværelses.
Men min kone kom sig aldrig.
Hun sagde, synerne fortsatte.
En dag hentede jeg min søn fra en legeaftale.
Gå ind og leg.
Skat?
Hallo?
Undskyld.
Nej, det er okay.
Vent. Andrew. Hør, der er en nabo.
Han bor sammen med sin søster. En mærkelig fyr, skaldet.
-Jasper Winslow? -Ja.
Han er en god fyr, han kom med min post,
han var altid sød ved min søn. Han er god nok.
Hvem solgte du huset til?
Det ved jeg ikke. Et LLC.
Det er det gamle par, siger jeg.
Kom ud af det hus.
Fuck!
Du skræmte mig.
Jeg sneg mig ud, og du så det ikke engang.
Satans. Du har ret.
Du må ikke sladre.
Kun hvis du ikke siger, jeg gik ud for at svømme.
Jeg elsker aftensvømning. Du burde prøve.
Det ved jeg nu ikke. Det er ret koldt.
Poolen ser opvarmet ud.
Du kan se værelset herfra.
Det er perfekt.
Jeg har lidt ondt af dig.
Hvad mener du?
Din far, han er streng, er han ikke?
Jo, men sådan var han ikke før.
Men i de sidste par måneder
er det, som om noget klikkede.
Jeg forstår hvorfor.
Han har en smuk datter og vil beskytte hende.
Jeg er ikke smuk.
Jo, du er.
Svøm med mig.
-Jeg sagde jo, jeg ikke hopper i. -Kom nu bare!
Jeg har ikke badetøj på!
Kom i dit undertøj.
De har håndklæder. Så…
Utroligt, du får mig til det her.
Hvem tror du, det er?
Hvem?
Den, der skriver brevene? Overvågeren.
Jeg tror, det er den tossede nabofyr.
Han kommer ind i jeres hus.
Det må være ham.
Men jeg tror egentlig ikke, han er farlig.
Må jeg kysse dig?
Øh…
Hvor gammel er du?
Seksten.
Jeg er 19.
Jeg kunne få problemer.
Ja, men så er det mere spændende, ikke?
Jo.
Det er Pearl. Jeg ved, det er tidligt, men det er en nødsituation.
De splitter det ad.
De er monstre.
Denne vej, forsigtig med glasset.
-Min kone bliver sur. -Et trykluftsbor?
Ja! Hej, Mo.
Vi renoverer køkkenet.
Vi skal også udvide kælderen.
De vil nok være her et stykke tid.
Men du må ikke gøre det mellem klokken 20 og klokken syv.
Det ved jeg. Se bare. 7.02.
Wow! Det er højt.
Lige, hvad jeg manglede.
Mine nerver er allerede flossede, og så gør du det her.
Jeg kan ikke høre!
Den slags ting bider dig i røven.
Min mand og jeg er pensionister.
Du kunne have advaret os,
så var vi rejst væk, dit røvhul.
-Det hørte jeg. -Hvorfor ødelægger du huset?
Jeg kan ikke lide Carrara-marmor, jeg er italiener! Jeg vil lave mad.
Carrara-marmor er italiensk, din idiot.
Man kan ikke lave tomatsovs på Carrara-marmor, for det pletter…
Hvorfor forklarer jeg det?
Det er mit hus. Jeg gør, hvad der passer mig.
Du kan lade være med at gøre det kitsch.
Du vil sikkert have små betonengle, der pisser overalt
og fucking bordfodbold i kælderen.
Huset er perfekt. Du ødelægger det.
Så du har været inde i huset?
Selvfølgelig.
Hvordan kom du ind? Bagdør? Tunnel?
Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Kom nu væk fra min ejendom.
Jeg vil skrive dagbog, hører du?
Jeg har en lydmåler.
Jeg skriver det ned, hver decibel.
Jeg holder øje med dig!
Holder du øje?
Jeg ved, du sender de breve.
Så nu holder jeg øje med dig.
Fuld sol i dag.
God mulighed for D-vitamin.
Jeg smører mig ind med min mand.
Lad være at få for meget. Det ville være synd, hvis du fik kræft.
Måske kæmper jeg allerede den kamp.
Fuck hende.
Hvad fanden sker der? Skal Randy giftes?
Har du ikke hørt?
Lad mig ringe tilbage.
Hvad laver du, Jack?
Du kan ikke bare brase ind.
Har du gjort Randy til partner? Randy?
Han har været her i måske et år?
Han er nok ikke engang 30 år.
Jeg har været her i ti år, Jack.
Til julefesten sagde du, det blev mig.
Det kunne blive dig, det er ikke min beslutning alene.
Han skaffer kunder.
Jeg skaffede Lennox Hill.
Randy kom med Warby Parker og Instacart.
To børsnoterede selskaber i milliard-klassen.
Du er haltet bagefter,
og hvis du ikke kan se det, har vi problemer.
Okay, hør.
Jeg har haft travlt de seneste to måneder.
-Børnene skulle i… -Det er de seneste fire år.
Du var skarp, Dean. Dette sted var dit liv.
Den første, der kom, og den sidste, der gik.
Det kostede mig næsten alt.
Det var konkursen, der gjorde det.
Okay, det…
Det er overstået. Okay, Jack?
Jeg regnede med at blive partner,
Jack, jeg har brug for pengene.
Så hvad gør vi?
Det ville hjælpe, hvis du ikke gik 16:30 hver dag.
Josie, få fat i Albert igen, tak.
Hej.
Hej. Hvordan gik det på arbejdet?
Det gik…
Det er derfor, jeg ringer.
Jeg har fået en masse arbejde, skat,
så jeg kan ikke komme forbi i aften.
Okay.
Jeg elsker dig meget højt.
Jeg elsker også dig.
Sørg for at få hvilet.
Gå ikke sent i seng.
Ja, jeg er træt.
Ja.
Sov godt.
Skat, er du okay?
Ja, jeg har det fint, skat.
-Godnat. -Elsker dig.
Hallo! Godmorgen!
-Hey! -Skat!
-Hej, makker. -Hej, far.
-Wow. Okay. -Jeg har savnet dig.
-Se på alle de ting. -Ser godt ud.
-Hej. -Wow.
-Hej, far. -Hej.
Tak for dine beskeder.
Det var sødt. Det var for sjov.
Hun kontaktede mig slet ikke.
Men det er okay.
Sov du godt?
-Fantastisk. -Ja?
-Børnene sov, jeg sov. Hvad med dig? -Fantastisk.
Jeg havde underlige drømme. Og jeg troede, jeg hørte skud.
Altså pistolskud?
Jeg troede, jeg hørte skud.
Ved du hvad? Jeg havde en ordentlig tur med Store Mo i går.
-Virkelig? -Ja.
Hun var efter mig med byggearbejdet.
-Åh, skat. -Lige meget.
Men jeg fandt ud af noget om dem.
Hvad?
-Det er dem. -Nej.
-Jo. -Er du…
-Hvordan… -Jeg er sikker.
Hey. Hørte du det?
Skat.
Du truede dem, gjorde du ikke?
Hvad? Nej, jeg…
De begik fandeme selvmord. Min far skød min mor og så sig selv.
Er de dine forældre?
Hun havde kræft. Hun havde ikke længe igen.
Min far ville ikke leve uden hende.
De ville bare have ro, og så begynder du at bygge.
Og så truer du dem?
Nej. Jeg truede ikke nogen.
Det står lige her, røvhul.
Du truede dem. Det er din skyld.
Hvad sker der?
Alt er okay.
Bare gå ovenpå.
Dean?
Hvad skete der? Hvad sagde du til hende?
Jeg sagde ikke noget.
Jeg fortalte bare, vi byggede om.
Ikke, at de skulle dræbe sig selv.
Helt ærligt, Nora.
Kan vi ikke bare sove her i aften?
Vi skal bruge et par dage til i køkkenet.
Og Dakota kommer, han skal sætte kameraer op udenfor.
Okay?
Som jeg sagde, skal vi bare være helt trygge.
Men jeg tror, vi er i sikkerhed nu.
Men det er rigtigt. Vi burde sætte kameraerne op.
Så far bliver her, og vi tager til motellet
bare et par nætter til.
Jeg kan godt lide motellet. Jeg vil gerne prøve poolen.
Du har en pool her, Ellie.
Havde du glemt det?
Hvad fanden!
Tekster af: Satine von Gersdorff