SERIÁL NETFLIX
Už mě nebaví, jak říkáte, že nám nemůžete pomoct.
Ne, já říkám, že musíme najít kompromis.
Já svou část práce odvádím. Děláme test DNA z první obálky.
Můžeme ho udělat i z této.
Hádám, že jsou od stejné osoby.
Včera v noci kolem vašeho domu čtyřikrát projela hlídka.
Nic neviděli.
Musíte zapojit ty kamery, ano?
Já nevím, připadá mi, že ten člověk věděl, jak to bude.
Jako by ten dopis poslal s vědomím, že ho nemůžeme chytit. Ne?
Koho z toho chcete obvinit?
Komu dáme zákaz přiblížení? Nevíme, kdo to byl.
No, já myslím, že to víme. Myslím, že je to dost jasné.
Je to určitě Jasper Winslow. Proklepli jste si ho vůbec?
Asi ho vystrašilo, jak jste ho vyhodili z domu
a hrozili mu smrtí.
Sestra tvrdí, že už pět dní nevyšel z pokoje.
Zněla vystrašeně, takže myslím, že nelže.
- Je stejně divná jako on. - Jo…
Říkala, že nás bude sledovat.
A potom vykládala něco o stoletým stromu,
- což je i v tom dopise. - Spíš to byly teplákový dvojčata.
- Mitch a Mo? - Jo.
S těma je sranda.
Podívejte, napadlo mě tohle.
Pisatel dopisů vás chce z domu vyštvat, že?
Tak dejte dům na prodej. Provokativně.
Co? Ten dům neprodám, detektive.
To jsem neřekl.
Jen ho nabídněte. Uvidíme, kdo se přihlásí.
Možná získáme nějakou stopu.
Nechcete dům prodat, chápu.
Nechci říkat, že nezbývá než čekat, ale nic jiného teď nemáme.
Zapojte kamery, a pokud se nebudete cítit bezpečně,
doporučuju najmout ochranku.
Nemůžeme tam mít hlídku celou noc.
To jde z daní.
Ale pokud si to zaplatíte,
můžete mít u domu ozbrojenou ochranku nonstop.
Ne. To jsme si už zjišťovali.
- Stojí to 7 000 týdně. Na to nemáme. - Ty peníze jdou na renovaci.
Tak možná soukromý detektiv.
To je levnější. Můžou se tomu věnovat víc než my.
Možná to věci urychlí.
Kde seženeme soukromého detektiva?
Můžu vám někoho doporučit.
Sto dvacet dva případů.
Vyřešila jsem 93 z nich.
Jsem hotová Jessica Fletcherová.
Byla jste u policie?
Policie? Bože, to ne.
Bývala jsem jazzová zpěvačka.
To si děláte srandu!
Byla jsem dobrá.
Páni. A můžu se zeptat, proč jste s tím skončila?
No, i když mi zpěv šel dobře, pití mi šlo ještě líp.
Až mi pak jednou dal manžel ultimátum.
Já, nebo chlast. Brnkačka, vybírám si chlast.
A potom jsem na pódiu měla infarkt.
Deset minut jsem byla mrtvá.
Tak jsem s tou zábavou přestala.
Ale na odvykačce se stalo něco zvláštního.
Na alkohol jsem už neměla chuť.
Místo toho jsem dostala chuť řešit vraždy.
To byla moje nová závislost.
Sledovat pořady o zločinech.
Nevyřešený případy.
Pořád jsem nad nimi přemýšlela. Pořád dokola.
Nemohla jsem na nic jinýho myslet.
Úplně mě to ovládlo.
Až…
jsem si jednoho dne řekla: „Kašlu na to.
Stanu se soukromým očkem.“
Jako ve filmech.
Budu řešit případy!
A tady vidíte, že jsem jich vyřešila dost.
Víte, mám ráda hádanky.
A proto se mi váš případ líbí.
Protože to je pořádná hádanka, ne?
Ten, kdo píše dopisy, se vás snaží vyděsit. Ale proč?
Proč? Co z toho budou mít?
Co chtějí?
To je otázka u kořene každého zločinu.
Jsou to dopisy od člověka, který něco chce.
Někdo chce to, co máte vy.
Jo, jasně, ale kdo?
Za sto dolarů na hodinu to zjistíte.
Najdu toho hajzla, pane Brannocku.
Sakra.
Musím do práce.
Poslyšte, moc vám děkuju.
Musím to probrat s manželkou, ale… Ozvu se vám.
Udělám to za půlku.
Za padesát babek.
A nebudu si účtovat jízdný.
Mám rakovinu jater
a dceru, která je svobodná matka. Musím ji podporovat,
jak dlouho to půjde.
Ozvu se vám.
Myslíš, že Chamberland měl pravdu? Máme dům prodat?
To Chamberland neříkal.
Napíšu Theodoře Birchové, že ji bereme.
Bude mít pár týdnů, aby zjistila, kdo to je,
a tou dobou by měla být renovace hotová.
Tady je jeden.
Deset minut odtud. Vypadá hezky.
Vypadá…
Dobře. No, hele…
Necítím se tu v noci bezpečně
a ten prach Carterovi akorát přitíží s astmatem.
A pokud si nic jinýho nemůžeme dovolit, nevadí.
Když jsem byla malá, po motelech jsme spávali pořád.
Byla to zábava. Nepotřebuju apartmá v Ritzu, zlato.
Já vím, ale říkám si, že jeden z nás by tu přes noc být měl.
Brzo ráno přijedou dělníci.
Někdo je sem musí pustit, ne?
Mají tu vybavení za 30 000 dolarů,
takhle si akorát říkáme o vloupačku.
Tak nastavíme alarm.
Takže jim dáme kód na alarm a budou ho znát cizí lidi.
Tak ho změníme.
Zlato, musí tu stát
aspoň jedno auto. Svítit a zhasínat jako obvykle.
Dobře, tak spi tady,
a já s dětmi budu v motelu.
Nebude ti to vadit?
Zlato. Já se bojím domu, ne nějakýho motelu,
navíc je to jen na pár týdnů.
Každý den sem za tebou přijedeme na večeři
a pak pojedu s dětmi na noc do motelu.
Bude to v pořádku, slibuju.
Dětem se to bude líbit, jo?
Jo.
Jak dlouho máte v plánu tu zůstat?
Nevím jistě, dva týdny. Možná tři.
Na domě probíhají opravy. Staví se tam, víte.
Náš syn Carter má astma. Takže ten prach a všechno…
Berete karty Amex?
Určitě tu chcete spát?
Nejste typ lidí, co… Nejste naše běžná klientela.
- Je to tu perfektní. - To je dobrý.
Už jsme si to tu prohlíželi. Je to jako dovolená doma.
Jak myslíte.
Tak honem, je pozdě. Čas jít do postele.
Počkej, ty jdeš pryč?
Jo, dneska budu spát doma,
abych tam mohl ráno pustit dělníky.
Je to pro vás super příležitost.
Jako byste měli vlastní byt, ne? Trénujte.
Navíc tu máte bazén, co?
Doma jsi plavala, tak v tom můžeš pokračovat.
Dobře, tak dobrou. Ahoj.
- Tati? - No?
Co když si ten člověk pro nás přijde sem?
Nikdo si pro vás nepřijde, jasné?
Jo. Je tady máma.
Ty dveře nezavírejte a zamkněte ty venkovní.
Nikdo neví, že tu jsme. Jasné?
- Dobře. - V pohodě?
Jo, jdi spát.
- Ellie, je jedenáct, vypni ten mobil. - Dobře.
Díky.
Mám tě rád.
- Miluju tě. - Já víc.
Ne víc, jen jinak. Tak jo.
Spíš doma, abys toho člověka chytil,
že?
Nelži.
Jo. Já toho hajzla dostanu.
Možná to není chlap, může to být žena.
To je fakt. Dobrou. Mám vás rád.
Haló.
Haló?
Kdo je to?
MOTOREST PŘÍLIV
- Kde jsou děti? - Uvnitř, spí.
- Jsi v pořádku? - Pojďme za ní.
Nevím, co vám mám říct.
Někdo volal. Chtěl pokoj číslo pět.
Tak jsem ho spojila, to není neobvyklý.
- Byl to muž, nebo žena? - Nevím, asi chlap.
Možná žena. Lidi si občas myslí, že já zním jako chlap.
Jo.
Říkal něco?
Ne. Jen dýchal…
- Volal někdo potom? - Ne.
- Vytočíte prosím hvězdičku a 69? - Co?
- Hvězdička a 69. To je zpětné volání. - Jo.
Nikdo to nebere.
SKRYTÉ ČÍSLO
Nemám pro tebe žádný informace.
Zjistila jsem, že jsme měli ještě jednu nabídku, a ta…
Byla hrozně nízká.
Myslím, že to chtěli jen přeprodat.
Prostě jen opravit a prodat dál, ale byla to s. r. o.,
takže na dokumentech nemusí být ničí jméno.
Víš, můj šéf Darren
si hrozně potrpí na ochranu soukromí klientů.
Proto je na západě nejlepší.
Dobře. Díky, žes to zkusila.
Jo.
No nic. Můžu se na něco zeptat? Naprosto bez obalu?
Kdo, ty? Jasně, mluv bez obalu.
Co tě napadlo úplně nejdřív?
Když přišel ten první dopis,
chtělas popadnout muže a děti a vypadnout odtud?
Asi jo.
Tak bys to měla udělat.
Měli byste ten dům prodat.
Vážně. Budu vám dělat makléřku.
Za dva dny je dům prodaný.
Myslíš?
No, za správnou cenu.
Být na tvém místě,
vzala bych za něj 500 tisíc dolarů.
500 tisíc?
Zlato, přišly vám dva děsný dopisy
s výhrůžkama smrtí vám i dětem!
Proboha, přece…
Zdravím, ještě jsme si nevybraly. A ubrousek smrdí po octu.
Opravdu, zlato, musíte ho hned prodat.
Vážně, prostě… Můžete koupit nějakej hezkej domek poblíž.
Na ulici Hollyhock je jeden pěknej.
Není tak nóbl a velikej jako váš, ale je moc hezkej.
Je to stejnej okrsek, takže by děti nemusely měnit školu
a ty můžeš zůstat v klubu.
Já nevím, já…
Víš co, začíná se mi stýskat po New Yorku.
- Ne po bytě, ale po městě. - Bože.
Víš, že během pěti let
bude New York pod vodou?
Vědělas to?
A co bys tam dělala, prodávala vázy?
To je moje práce.
Musíte dům prodat. Musíte.
Musíte dokončit přestavbu
a nenechat se zabít v tom motelu, kde spíte.
Protože, Noro, jsi vyčerpaná.
Jsi z toho vyčerpaná, vyděšená,
ale spíš bys měla být…
Měla bys být pěkně naštvaná.
Mám tu jméno a telefon chlapa, co v domě dřív bydlel.
Je to umělecký agent.
- Od něho jste dům sice nekoupili… - Musím vás zarazit.
Dobře.
Žena chce dům prodat.
Bylo toho moc, navíc teď ještě ten noční telefonát.
Musí mít pocit, že ji chráním.
- Copak to nechcete vědět? - Vědět co?
Kdo vám tohle dělá.
Noře je to jedno.
Chce z toho domu odejít a potřebuje mou podporu.
Chápu. Jen mě vyslechněte.
Když jsem ještě pila, před lety,
můj muž mě s někým podváděl a já o tom věděla.
Tehdy jsme spolu skoro nemluvili.
Až jednoho dne už měl mého pití po krk,
zvedl se a odešel.
Ale po tom infarktu, když jsem přestala pít, mi začal chybět.
Prosila jsem ho, ať mě vezme zpátky, a on řekl, že pod jednou podmínkou.
Že se nikdy nezeptám, s kým mě podváděl.
Když budu souhlasit, vezme mě zpátky.
Odpustí mi, že jsem promarnila jeho nejlepší roky.
Tak jsem souhlasila.
A byli jsme šťastní.
Ale nevědět, kdo ta žena byla…
Užíralo mě to. Nešlo myslet na nic jiného.
U večeře nebo když jsme se mazlili na gauči u televize.
Pořád jsem měla před očima jen rozmazanou tvář té ženy.
Ženy, která mi něco sebrala.
I když to, co mi vzala, jsem si stejně nezasloužila, tak…
Zjistila jsem to.
Jela jsem k ní domů.
Řekla jsem jí, že jestli s manželem ještě promluví, zabiju ji.
A on se to nikdy nedozvěděl.
A náš vztah byl mnohem silnější.
Musela jsem to vědět.
Neměla jsem na vybranou.
Musela jsem to vědět. Nemohla jsem jinak jít dál.
Dobře, strčíte to takhle pod kliku
a vidíte, že to vůbec nejde otevřít.
Můžete to zkusit, ale neotevřete to ani beranidlem.
Jakmile to tam dáte, nikdo je neotevře.
Je to jednoduchý, ale účinný.
Díky.
Nemáte vůbec zač.
Dám to do pokoje dětem a máme hotovo.
To zvládneme. Díky.
Dobře. V pohodě.
Jako můj první byt v New Yorku.
Jsi v pořádku?
- Jo. - Co je?
Víš, jak jsem říkala, že bychom ho měli prodat?
Celou dobu jsem se tak bála.
A myslím, že jsem si nepřiznala, jak moc jsem naštvaná.
Naštvaná na mě?
Na toho, kdo tohle dělá.
Přestěhovali jsme se, abychom se takovýho strachu zbavili.
A vím, že tohle se neděje jen nám.
Děje se to všem v téhle zemi.
Život se může prostě sesypat.
Jsi pořád na mušce.
Nikde není opravdu bezpečno.
Copak tohle chceme sdělit dětem?
Že když nás někdo terorizuje, dovolíme mu to?
Prostě utečeme?
Nevím, jak to udělat, ale…
Myslím, že to ještě nesmíme vzdát.
Jsi bojovnice, zlato.
Vždycky jsi byla.
- Tak jo. - Mám hotovo.
To je super. Díky.
Víte, přemýšlel jsem, a klidně to odmítněte,
ale pokud byste chtěli, můžu v noci hlídat vaše pokoje
a dívat se, jestli se něco neděje.
Udělám to rád.
To jako že bys byl celou noc venku?
No, jo.
To jsem dělával, než jsem se dal na alarmy.
Dobře. Ale musím se zeptat, kolik by sis za to účtoval?
Nevím.
Dvacku za hodinu?
Od západu slunce do svítání?
Dobře. Jo. To by pomohlo.
Tak já už půjdu.
- Dean, že? - Jo.
Andrew.
Odkud jste přijel?
Co?
Proč se ptáte?
Jen ze zvědavosti.
Hele, já tady být nechci.
Jasný?
Nerad mluvím o tom, co se stalo.
Nerad na to vzpomínám.
Ale pokud bydlíte v tom domě, musím vám pomoct,
protože mně nikdo nepomohl,
i když bych si to přál.
Pokud vám na rodině záleží, tak z toho domu vypadnete.
Dobře. A řeknete mi proč?
Nikdy jsem nechtěl bydlet na předměstí.
Miluju to ve městě.
Jo.
Byl jsem uměleckej agent.
Má žena Rose byla cellistka.
Seznámili jsme se a hned…
jsme se zamilovali.
Za půl roku jsme měli svatbu.
A ona otěhotněla.
Bylo to těžké těhotenství.
Musela skoro pořád ležet, nemohla hrát.
Ale mně se kariéra zrovna rozjížděla, takže jsem s ní doma být nemohl.
Když se Caleb narodil, měla dlouho poporodní deprese.
Snad rok a půl.
Musel jsem sehnat chůvu,
protože ona nezvládala být mámou.
Řekla chůvě, že jde hrát, ale stejně se strun ani nedotkla.
Nakonec jsem řekl, že se něco musí změnit.
Že to nefunguje.
Tak jsme odjeli do Westfieldu.
Viděli jsme ten dům
a nemohli jsme uvěřit, kolik za něj chtějí.
To bylo v roce 2014.
Pár let po krizi, takže ceny pořád nebyly zlý
a já měl v práci dobře našlápnuto.
Mezi klienty jsem měl Rosamundu Pikeovou a Andrewa Garfielda.
Měli jsme se dobře.
A dům byl úžasný.
Říkal jsem si, že ho prostě nemůžeme nekoupit.
Synovi bylo dva a půl nebo tři.
Měl tam na hraní velkou zahradu, tak bylo jasno.
Stěhovali jsme se na předměstí.
A jako zázrakem se všechno změnilo.
Žena byla zase sama sebou.
Začala znovu hrát na cello…
A potom se do toho zamíchali oni.
Kdo?
Ten divnej pár, co bydlí za domem.
Vítejte v sousedství!
Slavnej rebarborovej koláč Velké Mo.
A malý dáreček pro prcka.
Tvrdili, že jejich syn už je dospělej a odstěhoval se…
Kdybyste někdy potřebovala cvičit na cello, pohlídáme vám chlapečka.
Ať máte chvilku pro sebe.
To by bylo skvělý.
Bum.
A pak byla žena najednou zpátky tam, kde dřív.
Co se stalo?
Probouzela se uprostřed noci a tvrdila, že slyšela hudbu.
Potom začala vídat divný věci.
Každou druhou noc jsme volali poldy, aby dům prohledali.
Nikdo tam nebyl.
Najednou se na cello vykašlala.
Prý už nechce být žena v domácnosti.
Tak jsem každý ráno v šest vodil kluka k Mitchovi a Mo,
abych stihl dojet do práce.
- A doma jsme se jen hádali. - Trhni si!
A i na mě už toho bylo moc.
Rosamund i Garfield šli jinam.
Nedivím se jim, nedělal jsem svou práci pořádně.
Jednou jsem ukládal syna do postele a ptal se, jak se měl.
Tati, musím ti něco říct.
Byl ten den u Mitche a Mo.
Prý si hrál u nich v ložnici
a potom sešel do obýváku
a tam bylo plno starých lidí,
kteří stáli v kruhu oblečení v červených hávech
a něco zpívali.
A uprostřed kruhu…
Co?
Bylo na oltáři miminko.
Podřízli mu krk.
Pili jeho krev.
Promiňte, to vám řekl syn?
Já vím. Zní to šíleně.
Protože mu byly jen tři roky.
Říkám vám sakra, že byl vyděšenej.
Já…
Vzal jsem ho na terapii.
Terapeut řekl, že si to vymýšlí.
Ale o dva dny později jsem četl článek
o tříměsíčním miminu ze Stamfordu, který zmizelo přímo z kolíbky.
Nikdy ho nenašli.
Takže jsem měl nervy v kýblu.
Cpal jsem se práškama, abych usnul.
Žena chodila každej den na odvykačku,
takže jsem si vzal dovolenou, abych mohl hlídat kluka.
A celou dobu jen sledoval Mitche a Mo.
Řekl jsem to poldům. Řekli, že jsem blázen.
Pak mi přišel dopis.
Milí manželé Pierceovi, vítejte na adrese Boulevard 657.
Věděl jsem, že ho psali oni.
Napsali jste to, co?
- O čem to mluvíš? - Co jsme provedli?
Proč nemůžeme trávit čas s Calebem?
Držte se od mý rodiny dál!
Jsme jediná jistota, kterou ten kluk má.
To ta tvá žena tě přivádí k šílenství.
Měl bys ji dát pod zámek!
Pak přišly další dopisy.
Váš syn Caleb má krásný úsměv.
Stýská se mi po vaší ženě.
A začaly být víc…
Nepřemýšlel jste, že ji prostě zabijete?
…násilný.
Obětujete ženu, nebo syna?
Ale to je…
Jsou stejný jako dopisy, co chodí nám.
Pijí dětskou krev.
Jasně.
Pardon, proč že to dělají?
Aby vypadali mladší?
Našel jsem si to.
Je to kult.
V krvi je látka, které se říká adrenochrom.
Tu tělo vytváří, když má člověk strach.
A oni z ní získávají sílu.
Hele, jenom aby bylo jasno, tak se zeptám.
V té době jste byl na práškách, ne?
Bral jsem cokoli, k čemu jsem se dostal.
Už jsem nevěděl, co je realita, a co ne.
A ty zasraný dopisy chodily pořád dál.
Mluvil jsem s policií, s FBI.
Mladá krev. Mladá krev!
Chtěli jste jasnou hrozbu, tak co tohle?
Je to dost jasný?
Jednoho dne přijdu domů a žena je úplně na prášky.
Ptám se, co se děje, a ona, že…
Calebe?
…se náš syn pořezal.
A najednou tam byla… ona.
Vyšla z tajnýho tunelu.
Hledal jsem ho, ale nenašel.
Tu noc jsme odjeli.
Jeli jsme zpět do města, našli si jednopokojovej byt.
Ale žena se z toho nikdy nedostala.
Řekla, že ji ty vize nikdy neopustily.
Jednoho dne jsem vedl syna domů od kamaráda.
Běž si hrát, kámo.
Lásko?
Haló?
Promiňte.
Ne, to nic.
Počkejte, ne. Andrewe, prosím. Je tam jeden soused.
Bydlí se svou sestrou. Divnej chlápek, plešoun.
- Jasper Winslow? - Ano.
Jo, je to hodnej chlap, nosil mi poštu,
vždycky byl na syna hodnej. Je to fajn chlap.
Komu jste ten dům prodali?
Já nevím. Nějaké firmě.
Je to ten starej pár, věřte mi.
Vypadněte z toho domu, sakra.
Sakra!
Vyděsila jsi mě k smrti.
Ty jsi ale hlídka. Připlížila jsem se, a ani sis nevšiml.
Sakra. Máš pravdu.
Neříkej to na mě, jo?
Neřeknu, když ty neřekneš, že jsem si šla zaplavat.
Ráda v noci plavu. Měl bys jít se mnou.
No, já nevím. Je dost zima.
Vypadá, že je vyhřívanej.
Pokoj uvidíš i odtud.
Bože, je úžasná.
Víš, je mi tě trochu líto, abys věděla.
Co tím myslíš?
Tvůj táta… Je na tebe přísnej, ne?
Jo, dřív takovej nebyl.
Ale poslední dobou je to…
Jako by někdo otočil vypínačem.
Jo, je to pochopitelný.
Má krásnou dceru a chce ji ochránit.
Nejsem krásná.
Ale jo, jsi.
Pojď si zaplavat.
- Říkám, že tam nevlezu. - Bože, pojď sem!
Nemám plavky!
Tak v trenkách.
Mají tu ručníky. Tak…
Nemůžu uvěřit, že do toho jdu.
Tak kdo myslíš, že to dělá?
Co?
Kdo píše ty dopisy? Stráž.
Myslím, že je to ten divnej soused.
Pořád chodí do domu, prostě…
Musí to být on.
Ale nemyslím si, že by byl nebezpečnej nebo tak.
Můžu ti dát pusu?
No páni…
Kolik ti je?
Šestnáct.
Víš, mně je devatenáct.
Můžu z toho mít potíže.
Ale o to víc je to vzrušující, ne?
Jo.
Tady Pearl. Vím, že je brzo, ale tohle je naléhavé.
Oni ho ničí.
Jsou to monstra.
Tudy, pozor na sklo v kuchyni.
- Ať mě žena neseřve. - To je sbíječka?
Ano! Ahoj, Mo.
Renovujeme kuchyň.
A budeme taky předělávat sklep.
Myslím, že to chvíli potrvá.
Víte, že mezi osmou večer a sedmou ráno nesmíte dělat hluk.
To vím. Ale podívejte, je 7:02.
Páni! To je pěkně nahlas.
Ještě to tak potřebuju.
Už takhle mám nervy nadranc, a vy přijdete s tímhle.
Neslyším vás!
Takovýhle věci se vám vymstí, víte?
S manželem jsme v důchodu.
Mohli jste nás aspoň varovat
a my bychom odjeli na chatu.
- To jsem slyšel. - Proč do toho domu vrtáte?
No, nelíbí se mi mramor z Carrary. Jsem Ital! Rád vařím.
Mramor z Carrary je z Itálie, vy tupče!
Jo, ale nesmí na něj přijít červené omáčky, protože by tam…
Proč vám to vlastně vysvětluju?
To je můj dům, jasný? Budu si dělat, co chci.
Ale nemusel byste z něho udělat nevkusnej hnus.
Nejspíš všude dáte čurající betonový andělíčky
a do sklepa podělanej stolní fotbálek.
Ten dům je dokonalej. Vy to zničíte.
Takže jste v něm byla?
Samozřejmě.
A jak jste se tam dostala? Zadem? Nebo tunelem?
Nevím, o čem mluvíte.
Raději zmizte z mýho pozemku.
Budu si to zapisovat, jasný?
Mám hlukoměr.
Jo, zapíšu si každej decibel.
Já vás sleduju!
Vy mě sledujete?
Vím, že ty dopisy píšete vy.
Takže teď budu sledovat já vás.
Ani mráček.
Skvělá příležitost nachytat trochu déčka.
Jdeme se s manželem namazat olejem.
Ať to s tím déčkem nepřeženete. Ať si neuženete rakovinu kůže.
Na to je už možná pozdě.
Do háje.
Co se sakra děje? Randy se žení nebo co?
Vy to nevíte?
Ale, ještě ti zavolám.
Co to děláš, Jacku?
Nemůžeš mi vpadnout do kanceláře.
Udělali jste partnera z Randyho?
Dělá tu snad jenom rok, ne?
Není mu snad ještě ani 30.
Jsem ve firmě už deset let, Jacku.
Na vánočním večírku jsi řekl, že jsem na řadě.
Řekl jsem možná na řadě a že o tom nerozhoduju sám.
On přivádí klienty.
Já přivedl Lennox Hill. Velkej kšeft.
Randy přivedl Warby Parker a Instacart.
To jsou miliardové společnosti.
Nevedl sis nejlíp, kamaráde.
A jestli sis nevšiml, máme větší problém.
Hele, podívej.
Dva měsíce jsem teď měl práci s koupí domu.
- Děti šly do nové… - Jde o poslední čtyři roky.
Býval jsi špička, Deane. Tohle býval tvůj život.
Býval jsi tu ráno první a večer poslední.
Málem mě to stálo manželství.
Ne, o to tě málem připravil bankrot.
Dobře, to…
To už je za mnou. Chápeš, Jacku?
Počítal jsem s tím, že budu partner.
Jacku, potřebuju ty prachy.
Tak co s tím?
Možná by pomohlo, kdybys každý den neodcházel ve 4:30.
Josie, zavolej mi zas Alberta, prosím.
Ahoj.
Ahoj, jak bylo v práci?
Víš, bylo…
Kvůli tomu vlastně volám.
Hrozně moc mi toho naložili,
tak se dnes večer za vámi nedostanu.
Aha, dobře.
Moc tě miluju.
Já tebe taky.
Hlavně si odpočiň, ano?
Neponocuj.
Jo, jsem unavenej.
Jo.
Hezky se vyspi, jo?
Zlato, jsi v pohodě?
Jo, dobrý. Je to dobrý, lásko.
- Dobrou. - Miluju tě.
Haló! Dobrý ráno!
- Ahoj! - Zlato!
- Čau, kámo. - Ahoj, tati.
- No páni. - Stýskalo se mi.
- Super věci. - Vypadá to dobře.
- Ahoj. - Páni.
- Ahoj, tati. - Ahoj.
- Bude to skvělý. - Díky za zprávy.
- Dobře. - Moc milý. Dělám si srandu.
Ani jednou mi nenapsala.
Ale to nevadí.
Jak ses vyspala?
- Skvěle. - Jo?
- Děti spaly, já taky. Co ty? - Skvělý.
Zdály se mi divný sny… Navíc se mi zdálo, že slyším výstřely.
Počkat, výstřely?
Jen se mi zdálo, že je slyším.
A víš co? Včera jsme měli rozmíšku s Velkou Mo.
- Fakt? Co… - Jo.
Otravovala kvůli té rekonstrukci.
- Ale zlato. - To je jedno.
Jde o to, že jsem o nich něco zjistil.
Co?
- Jsou to oni. - Ne.
- Jo. - Určitě…
- Jak to víš? - Vím to jistě.
Hej. Slyšels to?
Zlato.
Ty! Tys jim vyhrožoval, co?
Co? Nevím, co…
Zabili se, sakra. Táta zastřelil mámu a pak sebe.
To jsou vaši rodiče?
Měla rakovinu. Nezbývalo jí moc času.
Táta bez ní nechtěl žít.
Chtěli jen mít klid, a ty si tu začneš s rekonstrukcí.
A pak jim vyhrožuješ?
Ne, to ne. Nikomu jsem nevyhrožoval.
Je to tady v dopise, kreténe.
Vyhrožovals jim. Je to tvoje vina!
Co se děje?
Všechno v pořádku.
Běž nahoru, prosím.
Deane?
Co se stalo? Cos jí řekl?
Nic jsem neřekl.
Jen to, že děláme rekonstrukci.
Neřekl jsem jim, ať se zabijou.
Bože, Noro.
Proč tu nemůžeme dnes zůstat?
Ještě potřebujeme pár dní na dokončení kuchyně.
Navíc přijde Dakota nainstalovat kamery.
Dobře?
Jak jsem řekla, chceme, aby tu bylo bezpečno.
I když si myslím, že v bezpečí už jsme.
Ale je pravda, že kamery bychom měli nainstalovat.
Takže táta tu zůstane a my pojedeme do motelu
na posledních pár dní.
Ten motel se mi líbí. Chci vyzkoušet bazén.
Víš, bazén máš i tady, Ellie.
Jestlis na to zapomněla.
Krucinál!
Překlad titulků: Tereza Kochova