СЕРІАЛ NETFLIX
Я вже втомився чути від вас, що ви нічого не можете вдіяти.
Я лише сказав, що ви маєте зрозуміти мою позицію.
Я виконую свою частину. Ми зараз перевіряємо ДНК на першому конверті.
Цей ми теж можемо перевірити.
Думаю, це одна й та ж людина.
Учора вночі наш патруль проїжджав повз ваш дім чотири рази.
Вони нічого не бачили.
Ви маєте налаштувати ті камери, добре?
Здається, наче він знав, що так станеться,
наче він надіслав другого листа, знаючи, що ми не зможемо його спіймати.
Кому ми пред'явимо звинувачення?
Кому призначимо запобіжний захід? Ми не знаємо, хто це.
Я думаю, що знаємо, і я думаю, що він сидить у нас під носом.
Це має бути Джаспер Вінслоу. Ви його взагалі перевіряли?
Думаю, його налякало те, як ви викинули його з будинку,
погрожуючи вбити.
Сестра каже, що він не виходив із кімнати п'ять днів.
Вона звучала наляканою, тож думаю, вона каже правду.
-Вона така ж дивна, як і він. -Так…
Вона сказала щось про пильнування за нами.
А тоді щось про столітнє дерево.
-І саме про це йдеться в листі. -Думаю, що це двійнята в костюмах.
-Мітч і Мо? -Так.
Ті двоє кадри ще ті.
Послухайте, ось що я подумав.
Автор цих листів хоче, щоб ви забралися, так?
Раджу вам виставити будинок, взяти на слабо.
Що? Я не продаватиму будинок, детективе.
Я не казав продавати.
Я сказав виставити на продаж. Побачити, хто зробить пропозицію.
Може дати нам гарну зачіпку.
Але ви не хочете продавати будинок. Я розумію.
Слухайте, мені дійсно шкода, але вам слід сидіти й вичікувати, такі зараз справи.
Встановіть камери, а якщо однаково не почуваєтесь безпечно,
пропоную найняти приватну охорону.
Ми не можемо поставити біля вас патруль.
Це гроші платників податків.
Але якщо ви готові заплатити,
то можете мати людину зі зброєю на своєму ґанку 24/7.
Ні. Ми вже думали над цим.
-Це 7 000 на тиждень. У нас стільки немає. -Ці гроші підуть на ремонт.
Ну, можливо, приватний детектив.
Це дешевше. Вони можуть покопатися там, де ми не можемо.
Може пришвидшити процес.
Як нам знайти приватного детектива?
Я можу дати рекомендації.
Сто двадцять дві справи.
Я розв'язала 93.
Я типова нишпорка-самоучка.
То ви служили в поліції?
У поліції? О боже, ні.
Я була джазовою співачкою.
Джа… Ви жартуєте!
Причому хорошою.
Ого. Можна спитати, чому ви кинули?
Бачте, якою б хорошою музикою я не була, п'яницею я була ще кращою.
Тож у певний момент мій чоловік поставив мені ультиматум.
Або я, або випивка. Звісно, я вибираю випивку.
А тоді в мене був серцевий напад на сцені.
Я була юридично мертва десять хвилин.
Після цього справи були досить сумними.
А найвеселіша річ сталася, коли я почала реабілітацію.
Моя схильність до алкоголю випарувалася.
Натомість з'явилася схильність до вбивства.
Я підсіла на нього.
Перегляд цих кримінальних серіалів.
Нерозв'язані справи.
Мій мозок прокручував їх знову й знову.
Я не могла думати ні про що інше.
Це повністю мене захопило.
Допоки…
одного дня я подумала: «До біса.
Я стану приватною детективкою».
Як у кіно!
Я розгадаю якісь довбані злочини!
Як бачите ось тут, я розгадала найрізноманітніші справи.
Розумієте, я люблю загадки.
І тому я полюбила вашу справу.
Бо це нічогенька загадка, чи не так?
Той, хто пише ці листи, хоче вас злякати. Чому?
Чому? Що він від цього отримає?
Чого він хоче?
Це запитання лежить в основі кожного злочину.
Ці листи від людини, яка чогось жадає.
Хтось хоче того, що ви маєте.
Так, добре, але хто?
За сто доларів на годину я можу дізнатися.
Я знайду цю сволоту, містере Бреннок.
От чорт.
Мені треба на роботу.
Послухайте, я дуже вам дякую.
Мені треба поговорити про це з дружиною… Будемо на зв'язку.
Я згодна на пів ціни.
П'ятдесят доларів.
І я не стягуватиму за пальне.
У мене рак печінки
і самотня донька з дитиною, яку я мушу забезпечувати,
допоки зможу.
Я вам напишу.
Може, Чемберленд мав рацію? Можливо, нам слід виставити дім.
Це не те, що сказав Чемберленд.
Я напишу Теодорі Берч, повідомлю, що її найнято.
У неї буде кілька тижнів, щоб знайти Спостерігача,
але на той час ремонт має закінчитися.
Добре, ось варіант.
За десять хвилин звідси. Виглядає… виглядає гарно.
Виглядає…
Добре. Слухай, я…
Я просто не почуваюся тут безпечно,
а ще й пилюка зашкодить Картеровій астмі.
А якщо ми можемо дозволити собі таке, то нехай.
Ми зупинялися в готелях весь час, коли були малі.
Було весело. Мені не потрібен люкс у «Рітц-Карлтоні», любий.
Знаю, слухай, я починаю думати, що хтось із нас має бути тут уночі.
Ми маємо робітників, що приходять удосвіта.
Хтось має їх упустити, так?
У них валяється техніка на 30 тисяч доларів,
ми наче просимо, щоб нас пограбували.
Увімкнемо сигналізацію.
Тоді ми муситимемо повідомляти код сигналізації випадковим людям.
То ми змінимо код.
Люба, нам треба мати
машину у дворі. Світло, що вмикається, наче все в нормі.
Добре, тоді ти спатимеш тут,
а я з дітьми — в готелі.
Тобі так буде нормально?
Любий. Я цього місця боюся, а не якогось дурного готелю,
і це лише на пару тижнів.
Ми вечерятимемо з тобою щодня,
а тоді ми з дітьми ночуватимемо в готелі.
Усе буде добре, обіцяю.
Діти будуть у захваті.
Так.
На скільки ночей ви плануєте тут зупинятися?
Не впевнений, два тижні? Може, три.
У нашому будинку зараз роботи. Ремонт, знаєте.
У мого сина Картера астма. Тож, знаєте, пилюка і все таке…
Ви приймаєте картки?
Ви впевнені, що хочете в нас зупинитися?
Ви просто не ті люди, що зазвичай… Не наша публіка.
-Це місце ідеальне. -Воно нормальне.
Ми давно мали його не прикметі, ніби для відпустки вдома.
Як хочете.
Друзі, годі, уже пізно. Пора спати.
Чекай, ти що, йдеш?
Так, я буду вдома сьогодні,
щоб впустити завтра робітників, так?
Це просто чудесна ситуація для вас.
Наче ви маєте власну квартиру. Потренуєтеся.
До того ж, у вас є басейн.
Ти плавала біля дому, можеш не перериватись.
Гаразд, добраніч. Бувайте.
-Тату. -Що?
А якщо той, від кого ми ховаємося, прийде сюди?
Агов, ніхто сюди не прийде, добре?
Угу. Мама тут, так?
Залишиш двері відчиненими, ми замкнемо решту дверей.
Ніхто не знає, що ми тут. Гаразд?
-Гаразд. -Добре?
Добре, іди спати.
-Ел, уже 11-та, вимкни телефон. -Добре.
Дякую. Добре?
Люблю тебе.
-Люблю тебе. -Тебе більше.
Тобто не більше, просто по-іншому. Гаразд.
Ти просто залишаєшся вдома, щоб спіймати того, хто це робить,
чи не так?
Не бреши.
Так. Я прикандичу того вилупка.
Це може бути не чоловік, а жінка.
Це правда. На добраніч. Люблю вас.
Алло.
Хто це?
ПРИПЛИВИ МОТЕЛЬ
-Де діти? -Вони всередині, міцно сплять.
-Ти в нормі? -Давай просто підемо до неї.
Я не знаю, що вам сказати.
Хтось подзвонив. Він попросив кімнату п'ять.
Я з'єднала дзвінок, нічого незвичайного.
-Це був чоловік чи жінка? -Не знаю. Мабуть, чоловік.
Або, можливо, жінка. Дехто думає, що я звучу по-чоловічому.
Так.
Чи він щось сказав?
Ні. Це було лише дихання…
-Хтось звідтоді дзвонив? -Ні.
-Наберіть «Зірочку-6-9», будь ласка. -Що?
-«Зірочку-6-9», це перенабере його. -Так.
Ніхто не бере трубку.
НЕВІДОМИЙ
У мене немає для тебе відповідей.
Я дізналася, що була ще одна пропозиція, і вона була…
Це була надто низька пропозиція,
і я думаю, що вони хотіли ним спекулювати,
знаєш, просто який спекулянт, але це було ТОВ,
тож у документах не було жодних імен.
І, як ти знаєш, мій бос Деррен
дуже ревно захищає приватність своїх клієнтів.
Тому він номер один на західному боці.
Добре. Дякую, що спробувала.
Так.
Між іншим, можна спитати тебе дещо? Щось дуже пряме.
Хто, ти? Так, будь прямою. Ну ж бо.
Якою була твоя перша реакція?
Коли ти відкрила першого листа,
чи не хотіла ти просто схопити чоловіка й дітей і забратися звідти нафіг?
Так, мабуть.
Тоді саме це тобі й слід зробити.
Тобі треба продати.
Так. Я буду твоїм маклером.
Я можу продати твій будинок за вихідні.
Думаєш?
Просто повинна бути правильна ціна.
Розумієш, якби це була я, я би просто,
я б зняла 500 тисяч.
П'ятсот тисяч?
Серденько, ти отримала два демонічні листи,
які погрожують життю твоєму й дітей!
Чорт забирай, тобто…
Добрий день, ми ще не готові. А моя серветка пахне оцтом.
Серйозно, сонечку, тобі слід негайно продати будинок.
Справді, ти просто… Можеш купити милий будиночок неподалік.
Є один дуже милий на Голігоку.
Він не такий пишний і великий, як твій, але дуже милий.
Це той самий шкільний район, тож дітям не доведеться переводитися,
і ти можеш залишитися в заміському клубі.
Я не знаю, я…
Знаєш що, я починаю сумувати за Нью-Йорком.
-Не за квартирою, але за містом. -О боже.
Ти знала, що Нью-Йорк
за п'ять років буде під водою?
Ти це знала?
І взагалі, що ти робитимеш, продаватимеш свої глечики?
Я це й роблю.
Ти мусиш продати той будинок. Інакше ніяк.
Треба лише завершити ремонт
і не бути вбитою в тому мотелі на узбіччі, де ви зараз живете.
Бо, Норо, ти виснажена.
Ти дійсно виснажена і налякана,
але насправді ти повинна…
Ти повинна бути сердитою.
Я дістала ім'я й телефон чоловіка, що раніше жив у вашому домі.
Букінг-агент, треба ж.
-Ви не купували будинок у нього… -Я мушу вас перервати.
Добре.
Моя дружина хоче продати будинок.
Через усе, що сталося, а тепер і цей пранк по телефону.
Я хочу, щоб вона відчувала мій захист.
-Але хіба ви не хочете знати? -Що знати?
Хто це з вами робить.
Норі все це байдуже.
Вона хоче забратися з того будинку, і їй потрібна підтримка від мене.
Розумію. Але послухайте мене.
Коли я пиячила багато років тому,
мій чоловік спав із кимось, і я це знала.
Ми з ним навіть не говорили на той час.
А одного дня йому ввірвався терпець до мого пияцтва,
тож він пішов геть.
Але після мого серцевого нападу й зав'язування з випивкою я сумувала за ним.
Благала його прийняти мене, і він сказав, що зробить це за однієї умови.
Що я ніколи не питатиму, з ким він спав.
Якщо я згоджуся на це, він прийме мене назад.
Пробачить за те, що я змарнувала кращі роки його життя.
Тож я погодилася.
І ми були щасливими.
Але незнання того, хто була та жінка…
Воно з'їдало мене. Я лише про це й думала.
Усміхаючись за столом, обіймаючись на дивані перед телевізором.
Я бачила перед собою лише розмите обличчя цієї жінки,
жінки, що забрала щось від мене.
Хоч я й не заслуговувала на те, що вона забрала, тож…
я дізналася.
Поїхала в округ Рокленд.
Сказала їй, що якщо вона скаже моєму чоловіку ще хоч слово, я її вб'ю.
І мій чоловік ніколи не дізнався.
І наше життя ще ніколи не було міцнішим.
Я мусила знати.
У мене не було вибору.
Я мусила знати. Не могла далі жити, поки не дізнаюся.
Добре, тож ви просто ставите це під клямку
і бачите, двері не рухаються.
Навіть таран тут не допоможе.
Коли ви це приставите, ніхто не зайде в ці двері.
Просто, але ефективно.
Дякуємо.
Був радий допомогти.
Я встановлю це в дитячій кімнаті, і все готово.
Ми в порядку. Дякую.
Добре. Без проблем.
Це як моя перша квартира в Нью-Йорку.
Усе гаразд?
-Так. -Що таке?
Пригадуєш, як я казала, що треба продавати?
Увесь цей час я наче відчувала жах.
І думаю, що я не повністю усвідомила, яка я сердита.
Сердита на мене?
На того, хто це з нами робить.
Ми переїхали сюди, щоб уберегтися від цього страху, так?
І я знаю, що це відбувається не лише з нами.
Це відбувається з усіма по всій країні.
Твоє життя може просто бути знищеним.
Ти під прицілом.
Ми більше не є в безпеці ніде.
Ось що ми повинні розповідати дітям?
Що якщо нас хтось тероризує, ми просто це дозволяємо?
Ми просто тікаємо?
Я не знаю, як нам далі продовжувати, але…
я не думаю, що ми можемо вже здатися.
Ти бійчиня, люба.
Завжди нею була.
-Нічого. -То я закінчив.
Чудово. Дякую.
Знаєте, я тут подумав, і це лише пропозиція,
але якби ви хотіли, щоб я посторожив уночі біля ваших кімнат,
просто приглянув, чи все гаразд,
то я б це з радістю зробив.
Що ти маєш на увазі? Провести там всю ніч?
Ну, так.
Я займався цим перед тим, як перейти до сигналізацій.
Ага, добре. Мушу спитати, скільки ти візьмеш?
Не знаю.
Двадцять доларів на годину?
Від сутінків до світанку?
Добре. Так. Це було б корисно.
Добре, тоді не буду вас відволікати.
-Дін, так? -Так.
Ендрю.
Ви звідки?
Що?
Чому ви це питаєте?
Просто цікаво.
Слухайте, я не хочу тут зараз бути.
Гаразд?
Я не хочу розмовляти про те, що сталося.
Не хочу знову це переживати.
Але якщо ви живете в тому будинку, то я зобов'язаний вам допомогти,
бо мені ніхто не допоміг,
і мені дуже шкода через це.
Якщо вам дорога ваша сім'я, ви підете з того будинку.
Ясно. Можете сказати, чому?
Я ніколи не хотів переїжджати в передмістя.
Обожнюю місто.
Так.
Я був букінг-агентом.
Моя дружина була віолончелісткою.
Ми зустрілися одного вечора і…
закохалися.
Пів року по тому ми побралися.
Вона завагітніла.
І це була важка вагітність.
Вона мусила лежати в ліжку, не могла грати.
А моя кар'єра саме розвивалася, я не міг бути біля неї.
Коли Кейлеб народився, післяпологовий період був безкінечним.
Півтора рок, мабуть.
Я мусив найняти поміч,
бо вона не справлялася з доглядом за дитиною.
Вона казала няні, що гратиме, але навіть не торкалася віолончелі.
Нарешті я сказав: «Нам треба це змінити.
Так не працює».
Тож ми поїхали у Вестфілд.
І побачили цей будинок,
і ми не могли повірити, скільки за нього просять.
Це був 2014-й.
Кілька років після кризи, тож ціни ще були досить добрі,
і на роботі все в шоколаді.
Я представляю Розамунд Пайк, Ендрю Ґарфілда.
Тож усе було добре.
І будинок був чудовим.
Я думаю: «О боже, ми не можемо не купити це».
І моєму синові тепер два з половиною, три.
Великий двір, щоб гратися, тож я такий: «ну його».
Ми переїжджаємо в передмістя.
І в одну мить наче все змінилося.
Моя дружина знову така, як раніше.
Вона знову грає на віолончелі…
А тоді в наше життя прийшли вони.
Хто?
Дивна пара з будинку позаду.
Ласкаво просимо до району!
Славетний ревеневий пиріг Великої Мо!
І маленький подарунок для крихітки.
Їхній син виріс і переїхав, так вони сказали…
Знаєте, якщо вам буде потрібен час попрактикувати гру, ми поняньчимо.
Дамо вам час на себе.
Це було б чудесно.
Бабах.
А тоді враз моя дружина перемінилася.
Що сталося?
Вона прокидалася посеред ночі, кажучи, що чує музику.
А тоді вона почала бачити видива.
Ми викликаємо поліцію щодва дні, і вони шукають.
Нікого немає.
Раптом вона кидає. Нафіг віолончель.
Вона не хоче бути мамою на дому.
І от я нашвидкуруч віддаю сина до Мітча й Мо о шостій ранку,
щоб встигнути на роботу.
-Удома щодня сварка. -Пішов нафіг!
На той час у мене опускалися руки.
Розамунд кидає мене, Ґарфілд теж.
І я їх не виню, я не робив свою роботу.
Я вкладаю сина спати одного вечора і запитую, як пройшов його день.
Татку, я мушу тобі щось розповісти.
Він був у Мітча й Мо.
Сказав, що грався у їхній спальні
і спустився до вітальні,
а там були ці старі люди,
які стояли колом у довгих червоних мантіях
і наспівували.
А в центрі кола…
Що?
На вівтарі лежала мала дитина.
Вони перерізали їй горло.
Вони пили її кров.
Вибачте, і вам це розповів ваш син?
Я знаю, що це звучить звихнуто.
Бо йому на той час було три роки…
Кажу тобі, чуваче, мій син був наляканий.
Я…
Я веду його до психолога.
Психолог каже: «Слухайте, він просто вигадує».
Але тоді за два дні я читаю статтю
про тримісячну дитину в Стемфорді, яка зникла зі своєї колиски.
Вони його ніколи не знайшли.
Тож тепер я сходжу з розуму, так?
Я починаю приймати пігулки, щоб заснути.
Моя дружина щодня проходить реабілітацію амбулаторно,
тож я беру відпустку, щоб наглядати за своїм сином.
І я весь час дивлюся на будинок Мітча й Мо.
Я розказую поліції. Вони кажуть, що я здурів.
Тоді я отримую листа.
Шановне подружжя Пірсів. Ласкаво просимо до Бульвару 657.
І я знав, що це вони.
Ви це написали, чи не так?
-Про що ви говорите? -Що ми зробили?
Чому ми не можемо побачити Кейлеба?
Тримайся подалі від моєї сім'ї.
Ми єдине, що залишилося стабільним у житті хлопця.
Це через ту дружину у вас їде дах.
Вам слід її замкнути!
Прийшли нові листи.
У вашого сина Кейлеба прекрасна усмішка.
Я сумую за вашою дружиною.
І вони стали більш…
Чи ви думали про те, щоб убити її?
…жорстокими.
Ким ви пожертвуєте — своїм сином чи дружиною?
Але це…
Це точнісінько як ті листи, які ми отримуємо.
Вони п'ють кров дітей.
Ясно.
Вибачте. Нагадайте, чому вони це роблять?
Щоб виглядати молодшими?
Я навів довідки.
Існують різні культи,
і в крові є щось під назвою адренохром,
яке виділяється тілом від страху,
і вони, трясця, живляться цим.
Слухайте. Я мушу спитати, добре, просто щоб побути адвокатом диявола.
Ви на той час пили досить багато таблеток, правда?
Я випив кожну пігулку, яку міг дістати.
Я не знав, що було справжнім, а що ні.
Чортові листи приходили й далі.
Я говорю з детективами, із довбаним ФБР.
Молода кров!
Ви просили достовірну загрозу, як вам це?
Чи це достатньо достовірно?
Одного дня я приходжу, а моя дружина сходить з розуму,
я запитую її, що сталося, і вона каже…
Кейлебе.
…син сказав, що він порізав себе,
і раптом вона просто… там.
Виходить із секретного тунелю.
Я шукав. Я не міг знайти його.
Тож ми поїхали того ж вечора.
Ми повернулися до міста. Але аселилися в двокімнатну квартиру.
Але дружина так і не одужала.
Вона казала, що галюцинації не припинилися.
Одного дня я повертався з сином із дитячого свята.
Іди грайся там, друже.
Люба.
Агов?
Вибачте.
Ні, усе гаразд.
Зачекайте, Ендрю, будь ласка. Там є ще один сусід.
Він живе з сестрою. Дивак, лисий.
-Джаспер Вінслоу? -Так.
Так, він хороший хлопець, приносив мені пошту,
завжди був привітний до мого сина… він добрий хлопець.
Кому ви продали будинок?
Не знаю. Якесь ТОВ.
Це все літня пара, кажу вам.
Забирайтеся нафіг із будинку.
Чорт!
Ти мене злякала до усрачки.
Ти ще той наглядач. Я вишмигнула, і ти не помітив.
Чорт. Маєш рацію.
Не створюй мені проблем, добре?
Я не скажу, якщо ти не скажеш їм, що я ходила плавати.
Люблю плавати вночі. Тобі варто піти зі мною.
Ой, я не знаю. Надворі досить холодно.
Басейн виглядає теплим.
Можеш стерегти кімнату звідси.
Боже мій. Це ідеально.
Знаєш, я трохи співчуваю тобі, мушу визнати.
Ти про що?
Ну, твій тато… Він суворий до тебе, чи не так?
Так, але він не був таким раніше.
Але останні пару місяців…
не знаю, його наче перемкнуло.
Так, ну, я розумію, звідки це в нього.
Він має красиву доньку і хоче її захистити.
Але я не красива.
Ти красива.
Поплавай зі мною.
-Я сказав тобі, що не буду. -О боже, просто залазь!
Я не маю плавок!
Можеш просто зайти у спідньому.
Тут є рушники. Тож…
Не можу повірити, що ти це кажеш.
То хто це, на твою думку?
Хто?
Хто там пише ті листи? Спостерігач.
Ну, думаю, це той божевільний сусід.
Постійно приходить у ваш дім, наче…
Це точно він.
Але я також не думаю, що він якийсь небезпечний.
Можна поцілувати тебе?
О боже…
Скільки тобі?
Шістнадцять.
Бачиш, а мені 19.
Розумієш, у мене можуть бути неприємності.
Від цього ж більш захопливо, чи не так?
Так.
Це Перл. Я знаю, ще рано, але це терміново.
Вони руйнують його.
Вони — монстри.
Сюди, і обережно зі склом на кухні.
-Не хочу отримати від дружини. -Це відбійний молоток?
Так! Привіт, Мо.
Ми робимо ремонт на кухні.
Будемо переробляти підвал також.
Думаю, ці хлопці будуть тут якийсь час.
Ви знаєте, що цього не можна робити між восьмою вечора й сьомою ранку.
Так, знаю. На годиннику 7:02.
Ого! Це гучно.
Боже, саме те, що треба.
Мої нерви вже й так розхитані, а тепер ви встругнули оце.
Я вас не чую!
Знаєте, такі витівки вилазять боком.
Ми з чоловіком літні люди на пенсії.
Ви могли б нас попередити,
і ми б звалили до нашої дачі, мудак!
-Я почув це. -Чому ви порядкуєте в будинку?
Я не люблю каррарський мармур, розумієте, я італієць! Я люблю готувати.
Каррарський мармур із Італії, дебіле!
Ну, на каррарському мармурі неможливо готувати червоний соус, від нього плями…
Нафіга я це вам пояснюю?
Це мій будинок, пані, ясно? Я робитиму, що захочу.
Що ви можете зробити, це не перетворювати його на чортів кітч.
Ви, мабуть, поставите всюди бетонних херувимчиків, що пісяють,
і чортів настільний футбол у підвалі.
Будинок ідеальний як є. Ви його зруйнуєте.
То ви були в будинку, так?
Звичайно, була.
Як ви потрапили? Чорний хід? Тунель?
Я не розумію, про що ви.
Чому б вам не піти з моєї землі?
Я писатиму в газети, чуєте мене?
Я маю штуку для вимірювання гучності.
Я писатиму статті, записуватиму кожен децибел.
Я спостерігаю за вами!
Ви спостерігаєте за мною?
Я знаю, що це ви пишете ті листи.
І тепер я за вами спостерігатиму.
Сьогодні безхмарно.
Чудова нагода дістати вітаміну «D».
Піду, намастимося із чоловіком кремом.
Тільки не переборщіть із вітаміном D. Не хочу, щоб ви дістали меланому.
Можливо, я вже з нею борюся.
Пішла вона.
Що в біса відбувається? Ренді одружується абощо?
Ти не чув?
Але, я зараз передзвоню.
Що ти робиш, Джеку?
Ти не можеш уриватися в мій кабінет.
Ти зробив Ренді партнером? Ренді?
Той чувак був тут скільки, рік?
Йому навіть тридцяти немає.
Я в цій компанії десять років, Джеку.
На різдвяній вечірці ти казав, що я наступний.
Я сказав, ти можеш бути наступним, і що це не лише моє рішення.
Він приводить клієнтів.
Я приніс «Lennox Hill», вони величезні.
Ренді приніс нам «Warby Parker» та «Instacart».
Це багатомільярдні компанії.
Ти втратив хватку, друже,
і якщо ти цього не розумієш, то це ще гірше.
Добре, послухай.
Останні два місяці я був зайнятий, я купив новий будинок.
-Я мусив перевести дітей у нову… -Ідеться про останні 3–4 роки.
Ти колись був профі, Діне. Це місце було твоїм життям.
Перший в офісі приходиш, ідеш останнім.
Це мало не коштувало мого шлюбу.
Думаю, тут виною було банкрутство.
Добре, це…
Це позаду. Гаразд, Джеку?
Я розраховував стати партнером,
Джеку, розумієш, мені потрібні гроші.
То що нам робити?
Не йти геть щодня о 16:30 може допомогти.
Джосі, можеш набрати Альберта знову?
Привіт.
О, привіт. Як робота?
Знаєш, вона…
Власне, я саме тому дзвоню.
На мене скинули купу роботи, люба,
і я не зможу прийти сьогодні.
О, гаразд.
Кохаю тебе дуже.
І я тебе кохаю.
Лише не забудь відпочити, добре?
Не засиджуйся допізна.
Так, я втомлений.
Так.
Тоді солодких снів?
Любий, у тебе все гаразд?
Так, нормально, люба.
-Добраніч. -Люблю тебе.
Привіт! Доброго ранку!
-Привіт! -Любий!
-Привіт, друже. -Привіт, тату.
-Ого. Добре. -Я за тобою скучив.
-Ти диви на ці штуки. -Виглядає гарно.
-Привіт. -Ого. Гаразд.
-Привіт, тату. -Привіт.
-Буде здорово. -Дякую за повідомлення.
-Гаразд. -Це було дуже мило. Жартую.
Вона ні разу не написала мені.
Але це нічого.
Гей. Як спалося?
-Чудово. -Так?
-Діти спали, я спала. А ти? -Чудово.
Мені снилися дивні сни, я… І мені здалося, що я чув постріли.
Чекай, постріли?
Мені здалося, що були постріли.
Знаєш що? Я вчора погиркався з Великою Мо.
-Справді? Що… -Так.
Вона придовбалася до мене через ремонт.
-О, любий. -Це неважливо.
Головне, що я дізнався про них дещо.
Що?
-Це вони. -Ні.
-Так. -Ти…
-Як ти? -Я переконаний.
Гей. Ти це чув?
Любий.
Ти! Ти погрожував їм, чи не так?
Що? Ні, я не знаю, що…
Вони вбили себе нафіг. Мій тато вбив мою маму й застрелився.
Вони ваші батьки?
У неї був рак. Їй недовго лишалося.
Мій тато не хотів жити без неї.
Вони лише хотіли спокою, а ти прийшов і почав ремонт.
А тоді ще й став погрожувати?
Ні. Я не погрожував нікому.
Все в оцій записці, падлюко.
Ти їм погрожував. Це ти зробив!
Що відбувається?
Усе гаразд.
Піднімись нагору, будь ласка.
Діне.
Що сталося? Що ти їй сказав?
Я нічого не сказав.
Ні. Я просто сказав їм, що ми робимо ремонт.
Я не казав, що їм слід убити себе.
Господи, Норо.
Чому ми не можемо залишитися на ніч тут?
Ну, нам потрібно ще кілька днів, щоб завершити кухню.
До того ж, прийде Дакота, встановить камери зовні.
Гаразд?
Як я й казала, ми просто хочемо бути в максимальній безпеці.
Хоча, думаю, тепер ми дійсно в безпеці.
Але це правда. Треба встановити ті камери.
Тож тато залишиться тут, а ми повернемося в мотель
ще на кілька ночей.
Мені подобається мотель. Я дуже хочу спробувати басейн.
Знаєш, у тебе є басейн тут, Еллі.
Не знаю, чи ти забула.
Якого біса!
Переклад субтитрів: Роман Захарчук