EN NETFLIX-SERIE
Jag börjar tröttna på att du säger att det finns inget du kan göra.
Nej, du måste möta mig halvvägs här.
Jag gör min del. Vi kollar DNA:t på första kuvertet nu.
Vi kan testa det här också.
Det är nog samma person.
En polisbil körde förbi ert hus fyra gånger igår natt.
De såg ingenting.
Ni måste få upp kamerorna, okej?
Men det är som om de visste att det skulle hända,
de visste att vi inte kunde fånga dem. Eller hur?
Vem ska vi väcka åtal emot?
Vem ger vi besöksförbud? Vi vet inte vem som gjorde det.
Jag tror vi vet och jag tror det stirrar oss i ansiktet.
Det måste vara Jasper Winslow. Har ni ens kollat upp honom?
Han blev skrämd när ni kastade ut honom,
och hotade att döda honom.
Hans syster sa att han inte har lämnat sitt rum på fem dagar.
Hon lät skrämd, så jag tror att hon talar sanning.
-Hon är lika skum som han. -Ja…
Hon sa något om att hålla ett öga på oss.
Och om det 100 år gamla trädet,
-vilket står i brevet. -Det är nog träningsoveralltvillingarna.
-Mitch och Mo? -Ja.
De två är roliga.
Jag har tänkt.
Den som skriver breven vill ha er därifrån, eller hur?
Lägg ut huset till försäljning, syna deras bluff.
Va? Jag säljer inte huset, inspektör.
Jag sa inte sälja.
Jag sa lägg ut det. Se vem som lägger ett bud, okej?
Kan ge oss ett bra spår.
Men ni vill inte sälja huset. Jag fattar.
Jag hatar att säga att ni ska avvakta, men det måste vi göra.
Få upp kamerorna och om ni inte känner er säkra,
anlita ett vaktbolag.
Polisbilen kan inte sitta utanför hela natten.
Det är skattebetalarnas pengar.
Men om ni vill betala det,
kan ni ha en kille med pistol på er uppfart.
Nej. Vi har redan kollat upp det.
-Det är 7 000 dollar i veckan. -De pengarna går till renoveringen.
Tja, kanske en privatdetektiv.
Det är billigare. De kan gräva där vi inte kan.
Det kan påskynda processen.
Hur hittar vi en privatdetektiv?
Jag kan ge er några namn.
Etthundratjugotvå fall.
Jag har löst 93.
Jag är Mord och inga visor.
Så du var polis?
En polis? Herregud, nej.
Jag var en jazzsångare.
En ja… Du skojar!
Jag var bra också.
Varför lämnade du det?
Även om jag var en bra musiker, var jag en ännu bättre alkoholist.
Så vid en viss tidpunkt ger maken mig ett ultimatum.
Det är antingen jag eller spriten. Lätt, jag väljer sprit.
Och sen fick jag en hjärtattack på scenen.
Jag var lagligt död i tio minuter.
Det tog bort det roliga.
Det roligaste hände när jag kom till rehab.
Min smak för alkohol torkade ut.
Istället fick jag smak för mord.
Det blev mitt missbruk.
Att se verkliga brottsdokumentärer.
Fall som inte hade lösts.
Mina tankar processade dem om och om igen.
Det var allt jag kunde tänka på.
Det tog över mig helt och hållet.
Fram tills…
jag en dag tänkte "Skit samma.
Jag ska bli privatdetektiv."
Som man ser i filmerna!
Jag ska lösa några jävla brott!
Och du kan se där att jag har löst alla möjliga fall.
Jag gillar en gåta.
Därför gillar jag ert fall.
För det är väl en gåta?
Den som skriver breven försöker skrämma er. Varför?
Varför? Vad har de att vinna?
Vad vill de?
Det är frågan vid roten till varje brott.
Det är brev från en person som begär något.
Någon vill ha det du har.
Ja, okej, bra, men vem?
För 100 dollar i timmen kan du få veta.
Jag ska hitta den jäveln, mr Brannock.
Åh, fan.
Jag måste tillbaka till jobbet.
Lyssna, tack så mycket.
Jag måste bara prata med min fru om detta men… Jag hör av mig.
Jag gör det för hälften.
Femtio dollar.
Och jag tar inte betalt för körsträckan.
Jag har levercancer
och jag har en dotter som är ensamstående mamma som jag måste försörja
så länge jag kan.
Jag hör av mig.
Tror du att Chamberland kanske hade rätt? Vi kanske borde lägga ut huset.
Det är inte vad Chamberland sa.
Jag ska sms:a Theodora Birch, låta henne veta att hon har anställts.
Hon har några veckor på sig att ta reda på vem väktaren är,
men då ska renoveringen vara klar.
Okej, här är en.
Tio minuter härifrån. Det ser… Det ser trevligt ut.
Ser…
Okej. Lyssna, jag…
Jag känner mig inte trygg att sova här
och dammet kommer att bli dåligt för Carters astma.
Och om detta är vad vi har råd med, okej då.
Vi bodde på Motel 6 hela tiden när vi växte upp.
Det var kul. Jag behöver inte en svit på Ritz Carlton.
Jag börjar tänka att någon av oss behöver vara här på natten.
Vi har arbetare som kommer hit i gryningen.
Någon måste släppa in dem, eller hur?
De har utrustning för 30 000 dollar liggandes,
det är som att vi ber om inbrott.
Vi sätter på larmet.
Då delar vi ut våra larmkoder och har folk med vår kod.
Då ändrar vi koden.
Vi måste ha någon
bil på uppfarten. Lampor, tänds och släcks, som om det är normalt.
Okej, du sover här
och jag och barnen sover på motellet.
Är du okej med det?
Det är den här platsen jag är rädd för, inte något dumt motell
och det är bara några veckor.
Vi äter middag här med dig varje kväll,
sen sover barnen och jag på motellet.
Det kommer att gå bra, jag lovar.
Barnen kommer att älska det, okej?
Ja.
Hur många nätter planerar ni att stanna här?
Inte säkra, två veckor? Kanske tre.
Vi har lite renovering som görs på huset.
Min son Carter har astma. Dammet och allt det där…
Tar du Amex?
Är ni säkra att ni vill bo hos oss?
Ni är inte vår vanliga kundkrets.
-Den här platsen är perfekt. -Det är okej.
Vi har haft koll på den ett tag, som en hemester.
Som ni vill.
Kom igen, det är sent. Läggdags.
Vänta, ska du gå?
Ja, jag stannar hemma ikväll
så jag kan släppa in arbetarna, okej?
Det här är en otrolig situation för er.
Öva på att ha en egen lägenhet.
Plus att ni har en pool, eller hur?
Du har simmat i huset, så du kan fortsätta här.
Okej, godnatt. Hejdå.
-Pappa? -Vad?
Tänk om den vi gömmer oss för kommer hit för att ta oss?
Ingen kommer och tar er, okej?
Ja. Mamma är här, eller hur?
Den dörren är öppen, vi låser alla dessa.
Ingen vet att vi är här. Okej?
-Okej. -Okej?
Lägg dig och sov.
-El, klockan är 11, stäng av mobilen. -Okej.
Tack. Okej?
Jag älskar dig.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig mer.
Jag menar inte mer, bara annorlunda. Okej.
Du stannar hemma för att fånga den som gör detta,
eller hur?
Ljug inte.
Ja. Jag ska sätta dit den jäveln.
Det kanske inte är en man, utan en kvinna.
Det är sant. God natt. Jag älskar er.
Hallå.
Hallå?
Vem är det?
-Var är barnen? -De är inne och sover.
-Är du okej? -Låt oss prata med henne.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Någon ringde. De bad om rum nummer fem.
Jag kopplade fram samtalet.
-Var det en man eller en kvinna? -Jag vet inte. En man, antar jag.
Eller så var det en kvinna. Vissa tycker att jag låter som en man.
Ja.
Sa han något?
Nej. Det var bara andetag…
-Har någon ringt sedan dess? -Nej.
-Slå stjärna-69. -Vad?
-Stjärna-69, det ringer upp dem. -Ja.
Ingen svarar.
HEMLIGT NUMMER
Jag har bara inga svar till dig.
Jag fick veta att det fanns ett annat bud och…
Det var ett lågt bud
och jag tror att de ville renovera och sälja det,
det var ett företag, ett LLC-företag,
då behöver det inte stå några namn på dokumenten.
Som du vet, min chef, Darren,
är riktig pedant med att skydda sina klienter.
Det är därför han är nummer ett på västsidan.
Okej. Tack för att du försökte.
Ja.
Kan jag fråga dig något? Något riktigt rättframt?
Vem du? Ja, var rättfram. Kom igen.
Vad var din första instinkt?
När du fick det första brevet,
ville du bara ta din man och barn och sticka härifrån?
Ja, jag antar det.
Då måste du göra det.
Du måste sälja det.
Jag kan vara din mäklare.
Jag kan sälja det på en helg.
Tror du det?
Det måste bara vara rätt pris.
Om det var jag skulle jag bara
sänka det med femhundra tusen.
Femhundra tusen?
Du har två demoniska brev
som hotar era och era barns liv.
För fan, jag menar…
Vi är inte redo än. Och min servett luktar vinäger.
Allvarligt, raring, du måste sälja ditt hus omedelbart.
Du kan köpa ett sött litet hus i närheten.
Det finns ett på Hollyhock.
Det är inte lika snyggt och storslaget som ditt, men sött.
Det är samma skoldistrikt, så dina barn byter inte skola
och du kan stanna på countryklubben.
Jag vet inte, jag…
Jag börjar sakna New York.
-Inte lägenheten utan staden. -Herregud.
Visste du att New York
kommer vara under vatten om fem år?
Visste du det?
Och vad ska du göra, sälja dina krukor?
Det är vad jag gör.
Du måste sälja det huset. Det måste du.
Du måste bara slutföra bygget
och inte bli mördad på det motellet som du vistas på nere på gatan.
För, Nora, du är utmattad.
Du är verkligen utmattad och du är rädd,
men du borde egentligen vara…
Du borde verkligen vara arg.
Jag har namn och nummer till en kille som brukade bo i ditt hus.
En talangagent.
-Han är inte den du köpte huset av… -Jag måste stoppa dig där.
Okej.
Min fru vill sälja huset.
Med allt som har hänt och nu den här busringningen.
Jag måste få henne att känna att hon skyddas av mig.
-Men vill du inte veta? -Veta vad?
Vem som gör det här.
Nora bryr sig inte om det.
Vad hon vill är att komma ut ur huset och vad hon behöver från mig är stöd.
Jag förstår. Lyssna bara på mig?
När jag fortfarande drack, detta var länge sen,
låg min man med någon och jag visste det.
Vi pratade inte ens då.
Så en dag hade han fått nog av mitt drickande,
så han lämnade mig.
Men efter min hjärtattack och jag hade slutat dricka för gott, saknade jag honom.
Bad honom att ta mig tillbaka och han sa att han skulle göra det på ett villkor.
Att jag aldrig skulle fråga vem han hade legat med.
Om jag gick med på det skulle han ta tillbaka mig.
Förlåta mig för att jag slösade bort hans livs bästa år.
Så jag sa ja.
Vi var lyckliga.
Men att inte veta vem den här kvinnan var…
Det åt upp mig. Det var allt jag kunde tänka på.
Le över bordet, mysa i soffan och titta på tv.
Allt jag kunde föreställa mig var denna kvinnas ansikte suddigt,
den här kvinnan som tog något från mig.
Fast det hon tog var något jag inte förtjänade i första hand, så…
Jag fick veta.
Körde upp till Rockland County.
Sa till henne att om hon någonsin pratade med min man skulle jag döda henne.
Och min man fick aldrig reda på det.
Och vårt liv var aldrig starkare.
Jag var tvungen att veta.
Jag hade inget val i frågan.
Jag kunde inte fortsätta med livet förrän jag gjorde det.
Okej, så du stoppar denna under dörrhandtaget
och se, du kan inte ens börja öppna den.
Ni kan försöka men inte ens en murbräcka kan.
När den är på kan ingen ta sig genom.
Enkelt men effektivt.
Tack.
Det är mitt nöje.
Jag ska bara lägga den här i barnens rum.
Vi kommer att klara oss. Tack.
Okej. Inga problem.
Det är som min första lägenhet i New York.
Är du okej?
-Ja. -Vad är det? Vad?
Du vet att jag sa att vi borde sälja?
Jag har hela den här tiden känt skräcken.
Och jag tror inte att jag faktiskt har erkänt hur arg jag är.
Arg på mig?
På den som gör detta mot oss.
Vi flyttade hit för att vara immuna mot denna typ av rädsla, eller hur?
Jag vet att det inte bara händer oss.
Det händer alla över hela landet.
Ens liv kan bara förstöras.
Man blir en måltavla.
Vi är inte riktigt säkra någonstans.
Borde vi lära våra barn det?
Att om någon terroriserar oss, låter vi dem bara?
Vi bara flyr?
Jag vet inte hur vi fortsätter göra det här, men…
Jag tror inte att vi kan ge upp än.
Du är en kämpe, älskling.
Det har du alltid varit.
-Det är okej. -Så jag är klar.
Toppen. Tack.
Känn er inte tvingade
men om ni vill att jag står där ute på natten, där jag kan se era rum
och hålla utkik för eventuella problem.
Jag gör det gärna.
Hur menar du? Alltså hela natten där ute?
Ja.
Det var vad jag brukade göra innan jag började med larmsystem.
Okej. Jag måste fråga, hur mycket skulle du ta?
Jag vet inte.
Tjugo dollar i timmen?
Solnedgång till soluppgång?
Okej. Ja. Det skulle vara så hjälpsamt.
Då ska jag lämna er ifred.
-Dean? -Ja.
Andrew.
Var kommer du ifrån?
Vad?
Varför frågar du mig det?
Jag är bara nyfiken.
Jag vill inte vara här just nu.
Okej?
Jag gillar inte att prata om det som hände.
Jag gillar inte att behöva återuppleva det.
Men om du bor i det huset har jag ett ansvar att hjälpa dig
för ingen hjälpte mig
och jag önskar verkligen att de hade det.
Om du bryr dig om din familj, lämnar du det huset.
Okej. Kan du berätta för mig varför?
Jag ville aldrig flytta till förorten.
Jag älskar staden.
Ja.
Jag var en talangscout.
Min fru Rose var cellist.
Vi träffades en kväll och sedan…
blev vi kära.
Sex månader senare gifte vi oss.
Hon blev gravid.
Och det var en tuff graviditet.
Hon var sängliggande, kunde inte spela.
Och min karriär tog fart, så jag kunde inte vara hemma hos henne.
När Caleb föddes var depressionen oändlig.
Ett och ett halvt år.
Jag anlitade hjälp
eftersom hon inte klarade att vara mamma.
Hon sa till nannyn att hon skulle spela men hon rörde inte cellon.
Till slut sa jag, "Vi måste ändra på det här.
Det här fungerar inte."
Så vi körde ut till Westfield.
Och vi såg huset
och vi kunde inte tro vad de ville ha för det.
Detta var 2014.
Några år efter kraschen, så priserna var fortfarande ganska bra
och jag tjänade bra, okej?
Jag företräder Rosamund Pike och Andrew Garfield.
Vi hade det bra.
Och huset var fantastiskt.
Jag sa: "Åh, fan, vi har inte råd att inte köpa det här."
Och min son är tre nu.
Stor trädgård för honom att leka i.
Vi flyttar till förorten.
Och då förändrades allt.
Plötsligt är min fru sig själv igen.
Hon började spela cello igen…
Sen kom de in i våra liv.
Vilka?
Det konstiga paret i huset bakom.
Välkommen till grannskapet!
Big Mos berömda rabarberpaj!
Och en liten present till den lilla.
Deras son var vuxen och ute ur huset, så de sa…
Om du behöver tid för att öva på din cello så kan vi vara barnvakt.
Ge dig lite egentid.
Det skulle vara underbart.
Bom.
Och sen förändras min fru, bara sådär.
Vad hände?
Hon vaknade mitt i natten och sa att hon hörde musik.
Och sen började hon se saker.
Vi ringer polisen varannan natt och de letar.
Ingen är där.
Plötsligt har hon gett upp. Fan ta cellon.
Hon vill inte vara hemmafru.
Jag rusar med min son till Mitch och Mo kl. 06.00
så jag kan komma till jobbet i tid.
-Jag kommer hem till bråk varje kväll. -Fan ta dig!
Och jag höll på att bli galen.
Rosamund och Garfield sparkar mig.
Och jag klandrar dem inte, Jag gjorde inte mitt jobb.
Jag lade min son en natt och jag frågade honom hur hans dag var.
Pappa, jag måste berätta något för dig.
Han var hos Mitch och Mo.
Sa att han lekte i deras sovrum
och gick ner till vardagsrummet
och där fanns alla dessa gamla människor
som stod i en cirkel i långa röda dräkter
och de skanderade.
Och mitt i cirkeln…
Vad?
Ligger en liten bebis på ett altare.
De hade skurit halsen av den.
De drack dess blod.
Förlåt, och din son berättade det här?
Jag vet. Jag vet att det låter galet.
Eftersom han är tre år gammal då…
Min grabb var rädd.
Jag…
Jag tog honom till terapi.
Terapeuten sa: "Lyssna, han hittar bara på det här."
Men sedan läste jag en artikel två dagar senare
om en bebis i Stamford som försvann från sin spjälsäng en natt.
De hittade honom aldrig.
Jag höll på att tappa förståndet, okej?
Jag började ta piller så jag kan somna.
Min fru var på rehab som dagpatient varje dag,
så jag tog tjänstledigt så att jag kunde passa min son.
Och jag bara stirrade på Mitch och Mo hela tiden.
Jag berättade för polisen. De sa att jag var galen.
Sen fick jag ett brev.
Kära mr, mrs Pierce. Välkommen till 657 Boulevard.
Och jag visste att det var de.
Ni skrev det här, eller hur?
-Vad pratar du om? -Vad har vi gjort?
Varför kan vi inte träffa lille Caleb?
Håll er borta från min familj.
Vi är den enda stabila delen i pojkens liv.
Det är din fru som gör dig galen.
Du borde låsa in henne!
Fler brev kom.
Din son Caleb har ett vackert leende.
Jag saknar din fru de flesta dagar.
Och de blev mer…
Har du tänkt på att bara döda henne?
…våldsamma.
Kommer du att offra din fru eller son?
Men de här är…
Dessa är precis som breven vi får.
De dricker barns blod.
Okej.
Förlåt. Varför gör de det här nu igen?
För att se yngre ut?
Jag kollade upp det.
Det finns dessa sekter,
och det är nåt i blodet som kallas adrenochrome
som utsöndras från kroppen av rädsla
och de livnär sig på det.
Lyssna. Jag måste fråga dig, bara för att vara djävulens advokat här.
Du var ganska medicinerad på den tiden, eller hur?
Jag tog alla piller jag kunde få tag på.
Jag visste inte vad som var verkligt och overkligt.
Breven fortsatte att komma.
Jag pratade med inspektörer, FBI.
Ungt blod. Ungt blod!
Du bad om ett trovärdigt hot. Det här då?
Är det tillräckligt trovärdigt för dig?
En dag kom jag hem, min fru var jävla galen
och jag frågade henne vad som hade hänt och hon berättade…
Caleb?
…att vår son hade sagt att han hade skurit sig,
och plötsligt var hon bara… där.
Hon kom ut ur en hemlig tunnel.
Jag letade. Jag kunde inte hitta den.
Så vi lämnade den kvällen.
Vi åkte tillbaka till staden, bodde i en lägenhet.
Men min fru återhämtade sig aldrig.
Hon sa att synerna aldrig slutade.
En dag tog jag hem min son från en lekträff.
Gå och lek där inne.
Älskling?
Hallå?
Jag är ledsen.
Nej, det är okej.
Vänta, nej. Andrew. Lyssna, det finns en granne.
Han bor med sin syster. En konstig kille, skallig.
-Jasper Winslow? -Ja.
Ja, han är en bra kille, han gav mig min post,
var alltid snäll mot min son… han är en bra kille.
Vem sålde du huset till?
Jag vet inte. Nåt LLC.
Det är det gamla paret.
Lämna huset.
Fan!
Du skrämde mig.
Vilken väktare du är. Jag smög ut och du märkte inte det ens.
Attans. Du har rätt.
Ge mig inte problem. Okej?
Jag berättar inte om du inte berättar att jag simmade.
Jag älskar nattsim. Följ med.
Åh, jag vet inte. Det är ganska kyligt ute.
Poolen ser uppvärmd ut.
Du kan se rummet härifrån.
Herregud. Det är perfekt.
Jag tycker lite synd om dig.
Vad menar du?
Tja, din pappa… Han är tuff mot dig, eller hur?
Ja, men han brukade inte vara så.
De senaste månaderna är det som…
Någon tryckt på en knapp.
Ja, jag förstår varför han är så.
Han har en vacker dotter och vill beskydda henne.
Ja, jag är inte vacker.
Jo, det är du.
Simma med mig.
-Jag hoppar inte i. -Hoppa bara i!
Jag har inga badbyxor!
Okej, bada i dina underkläder.
De har handdukar. Så…
Jag kan inte fatta att du tvingar mig att göra det här.
Så vem tror du att det är?
Vem?
Den som skriver breven? Väktaren.
Jag tror det är den galna killen bredvid.
Han kommer in i ert hus…
Det måste vara han.
Men jag tror inte heller att han är farlig eller så.
Kan jag kyssa dig?
Åh, jösses…
Hur gammal är du?
Sexton.
Jag är 19.
Jag kan få problem.
Ja, det gör det bara mer spännande, eller hur?
Ja.
Pearl här. Jag vet att det är tidigt men det är en nödsituation.
De sliter itu den.
De är monster.
Hitåt, försiktiga med glaset i köket.
-Jag vill inte att min fru klagar. -Är det en hammare?
Det är det! Hej, Mo.
Vi håller på att renovera köket.
Ska blåsa ut källaren också.
Men jag tror att de här killarna kommer vara här ett tag.
Du inte kan göra det mellan klockan 20.00 och 07.00.
Jag vet det. Titta där. Klockan är 7.02.
Wow! Det är högt.
Herregud, det är precis vad jag behöver.
Mina nerver är helt slut och nu gör du nåt sånt här.
Jag kan inte höra dig!
Svinhugg går igen.
Min man och jag är pensionärer.
Du kunde ha varnat oss
och vi hade stuckit till vår fritidslägenhet.
-Jag hörde det. -Varför jävlas du med huset?
Jag gillar inte Carrara-marmor, jag är italienare! Jag gillar att laga mat.
Carrara-marmor är italienskt, din idiot.
Man kan inte göra röd sås på Carrara-marmor eftersom det fläckar…
Varför förklarar jag för dig?
Det är mitt hus. Jag gör vad jag vill.
Gör det inte smaklöst som fan.
Du sätter nog nakna, kissande betongkeruber överallt
och ett jävla fotbollsbord i källaren.
Huset är perfekt nu. Du kommer att förstöra det.
Så du har varit i huset?
Så klart jag har.
Hur kom du in? Bakdörr? Tunnel?
Jag vet inte vad du pratar om.
Bort från min egendom.
Jag ska anteckna allt, hör du mig?
Jag har en ljudmätargrej.
Jag ska anteckna allt, spela in varje decibel.
Jag iakttar dig!
Iakttar du mig?
Jag vet att ni skickar breven.
Och nu ska jag iaktta er.
Mycket sol idag.
Stor möjlighet för att få lite av det där D-vitaminet.
Jag ska smörja in mig med min man.
Få inte för mycket D-vitamin. Hatar att se dig få melanom.
Det kanske är en kamp som jag redan utkämpar.
Fan ta henne.
Vad är det som händer? Ska Randy gifta sig?
Har du inte hört?
Al, jag ringer dig igen.
Vad gör du, Jack?
Du kan inte rusa in på mitt kontor.
Har du gjort Randy till partner? Randy?
Killen har varit här i vad, ett år?
Jag tror inte att han är 30 år gammal.
Jag har varit på den här firman i tio år, Jack.
På julfesten sa du att jag stod på tur.
Jag sa att du kunde stå på tur och det är inte bara jag som beslutar.
Han ger oss kunder.
Jag gav er Lennox Hill, de är enorma.
Randy gav oss Warby Parker och Instacart.
Det är två börsintroduktioner på flera miljarder dollar.
Du har varit frånvarande,
och om du inte förstår det har vi ett större problem.
Okej, lyssna.
Jag har varit upptagen de senaste två månaderna, köpte ett nytt hus.
-Jag fick sätta barnen i en ny… -Det handlar om de senaste fyra åren.
Du brukade vara skärpt, Dean. Den här platsen var ditt liv.
Första person på kontoret, sist att lämna.
Det kostade mig nästan mitt äktenskap.
Det var arkiveringen för kapitel 13 som gjorde det.
Okej, det är…
Det är över. Okej, Jack?
Jag räknade med att bli partner,
Jack, okej, jag behöver pengarna.
Så vad gör vi här?
Det kan hjälpa att inte se dig lämna varje dag 16.30.
Josie, ring upp Albert igen.
Hej.
Hej. Hur var det på jobbet?
Du vet, det var…
Det är faktiskt därför jag ringer.
De gav mig mycket jobb
och jag hinner inte komma förbi ikväll.
Åh, okej.
Jag älskar dig så mycket.
Och jag dig.
Se bara till att vila lite, okej?
Var inte uppe för sent.
Ja, jag är trött.
Ja.
Sov gott, okej?
Älskling, är du okej?
Ja, jag mår bra, älskling.
-Godnatt. -Älskar dig.
Hallå! God morgon!
-Hallå! -Älskling!
-Hej! Hej kompis. -Hej kompis.
-Oj. Okej. -Jag har saknat dig.
-Titta på alla coola grejer. -Ser bra ut.
-Hej. -Oj. Okej.
-Hej pappa. -Hallå.
-Det kommer att bli jättebra. -Tack för dina meddelanden.
-Okej. -Det var så sött. Jag skojar.
Hon kontaktade mig inte en enda gång.
Men det är okej.
Du. Hur sov du?
-Fantastiskt. -Ja?
-Barnen sov, jag sov. Och du då? -Fantastiskt.
Jag hade konstiga drömmar, jag… Dessutom tyckte jag att jag hörde skott.
Vänta, skott?
Nej, jag tyckte jag hörde skott.
Vet du vad? Jag bråkade igår med Big Mo.
-Verkligen? Vad… -Ja.
Hon tjatade på mig om bygget.
-Åh älskling. -Det spelar ingen roll.
Poängen är, jag har fått reda på lite skit om dem.
Vad?
-Det är de. -Nej.
-Ja. -Är du…
-Hur? -Jag är säker.
Du. Hörde du det?
Älskling.
Du hotade dem, eller hur?
Nej, jag vet inte vad…
De tog livet av sig. Min pappa sköt min mamma och sedan sig själv.
Är de dina föräldrar?
Hon hade cancer och var döende.
Min pappa ville inte leva utan henne.
Allt de ville var en lugn stund och du går och börjar bygga.
Och sen hotar du dem?
Nej, jag hotade inte någon.
Det står här i anteckningen, skitstövel.
Du hotade dem. Du gjorde detta!
Vad händer?
Allt är bra.
Gå bara uppför trappan.
Dean?
Vad hände? Vad sa du till henne?
Jag sa ingenting.
Jag berättade bara att vi byggde.
Jag sa inte till dem att ta livet av sig.
Herregud, Nora.
Varför kan vi inte stanna här i natt?
Vi behöver några dagar till för att göra klart köket.
Dakota ska komma och sätta upp några kameror utanför.
Okej?
Så det är som jag sa, vi vill bara vara supersäkra.
Jag tror att vi faktiskt är säkra nu.
Men det är sant. Vi borde sätta upp kamerorna.
Pappa stannar och vi åker till motellet,
bara några nätter till.
Jag gillar verkligen motellet. Jag vill testa poolen.
Du har en pool här, Ellie.
Du kanske har glömt.
Vad fan!
Undertexter: Z.J.