‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫נמאס לי שאתה אומר‬ ‫שלא תוכל לעשות כלום בנושא.‬
‫לא, אמרתי שצריכים למצוא את עמק השווה.‬
‫אני עושה את חלקי. אנחנו בודקים‬ ‫את הדנ"א מהמעטפה הראשונה.‬
‫אז נוכל לבדוק גם את זאת.‬
‫אני מתאר לעצמי שזה אותו אדם.‬
‫ניידת עברה ליד הבית שלכם‬ ‫ארבע פעמים אתמול בלילה.‬
‫הם לא ראו כלום.‬
‫אתם חייבים להתקין את המצלמות, טוב?‬
‫אבל אני לא יודע,‬ ‫זה כאילו הם ידעו שזה יקרה.‬
‫הם שלחו מכתב שני‬ ‫כשהם יודעים שלא נוכל לתפוס אותם, נכון?‬
‫נגד מי נגיש כתב אישום?‬
‫למי נוציא צו הרחקה? אנחנו לא יודעים מי זה.‬
‫אני חושבת שאנחנו כן יודעים‬ ‫וזה בוהה לנו בפרצוף.‬
‫זה חייב להיות ג'ספר וינסלו.‬ ‫בכלל בדקתם אותו?‬
‫לדעתי הוא נבהל מזה שזרקת אותו מהבית שלך‬
‫ואיימת להרוג אותו.‬
‫אחותו אומרת שהוא לא יצא מחדרו‬ ‫כבר חמישה ימים.‬
‫היא נשמעה מבוהלת,‬ ‫אז נראה לי שהיא דוברת אמת.‬
‫היא משונה בדיוק כמוהו.‬ ‫-כן…‬
‫כלומר, היא אמרה שהיא תפקח עלינו עין.‬
‫ואז היא אמרה משהו על העץ בן ה-100,‬
‫שזה מה שכתוב במכתב.‬ ‫-נראה לי שאלה התאומים בטרנינג.‬
‫מיץ' ומו?‬ ‫-כן.‬
‫הם קורעים מצחוק.‬
‫תראו, זה מה שחשבתי.‬
‫מי שכותב את המכתבים האלה‬ ‫רוצה שתעזבו, נכון?‬
‫תציעו את הבית למכירה, תחשפו את הבלוף.‬
‫מה? לא אמכור את הבית, בלש.‬
‫לא אמרתי שתמכור.‬
‫אמרתי שתציע למכירה.‬ ‫נראה מי יגיש הצעת מחיר, טוב?‬
‫זה אולי ייתן קצה חוט.‬
‫אבל אתה לא רוצה למכור את הבית. אני מבין.‬
‫תראו, לא נעים לי לומר שצריך סבלנות,‬ ‫אבל זה המצב כרגע.‬
‫תתקינו את המצלמות, ואם עדיין תרגישו בסכנה,‬
‫תעסיקו אבטחה פרטית.‬
‫ניידת לא תוכל לשבת שם כל הלילה.‬
‫זה ע"ח משלמי המסים,‬
‫אבל אם אתם מוכנים לשלם,‬
‫בחור חמוש יוכל לשמור עליכם מסביב לשעון.‬
‫לא. כבר בדקנו את זה, טוב?‬
‫זה 7,000 דולר בשבוע. אין לנו כסף לזה.‬ ‫-זה כסף שיושקע בשיפוץ.‬
‫טוב, אולי בלש פרטי.‬
‫זה זול יותר.‬ ‫הם יכולים לחפש דברים שלנו אסור.‬
‫זה אולי יאיץ עניינים.‬
‫איך מוצאים בלש פרטי?‬
‫אני יכול לתת לכם שמות.‬
‫מאה עשרים ושניים מקרים.‬
‫פיענחתי 93.‬
‫אני ממש "רצח במשיכת קולמוס".‬
‫אז היית שוטרת?‬
‫שוטרת? אלי הטוב, לא.‬
‫הייתי זמרת ג'ז.‬
‫זמ… את צוחקת!‬
‫גם הייתי טובה.‬
‫וואו. אפשר לשאול למה פרשת?‬
‫תבין, למרות שהייתי מוזיקאית טובה,‬ ‫הייתי שתיינית טובה יותר.‬
‫אז בשלב מסוים בעלי הציב לי אולטימטום:‬
‫"או אני או האלכוהול." קל. בחרתי באלכוהול.‬
‫ואז עברתי התקף לב על הבמה.‬
‫הייתי מתה במשך עשר דקות.‬
‫זה די הוציא מזה את הכיף.‬
‫וקרה לי דבר מוזר נורא בגמילה.‬
‫החיבה שלי לאלכוהול התפוגגה.‬
‫במקום, פיתחתי חיבה לרצח.‬
‫זה נהפך להתמכרות שלי.‬
‫צפייה בתוכניות פשע אמיתי.‬
‫מקרים שלא פיענחו.‬
‫המוח שלי פשוט היה חושב עליהם ללא הפסקה.‬
‫זה היה הדבר היחיד שחשבתי עליו.‬
‫זה השתלט עליי לחלוטין.‬
‫עד…‬
‫שיום אחד חשבתי, "לעזאזל עם זה.‬
‫"אהיה חוקרת פרטית".‬
‫כמו שרואים בסרטים!‬
‫אני אפתור לי פשעים!‬
‫וכפי שאתה רואה שם, פיענחתי כל מיני מקרים.‬
‫תבין, אני אוהבת חידות.‬
‫ולכן אני אוהבת את המקרה שלך.‬
‫כי זו חידה לעניין, נכון?‬
‫מחבר המכתבים מנסה להפחיד אתכם. למה?‬
‫למה? מה יצא לו מזה?‬
‫מה הוא רוצה?‬
‫זאת השאלה שעומדת בבסיס של כל פשע.‬
‫אלה מכתבים מאדם שחושק במשהו.‬
‫מישהו רוצה דבר מה שיש לכם.‬
‫כן, בסדר, טוב, אבל מי?‬
‫בשביל 100 דולר לשעה, תוכל לגלות.‬
‫אני אמצא את הבן זונה הזה, מר בראנוק.‬
‫אוי, שיט.‬
‫אני חייב לחזור לעבודה.‬
‫תקשיבי, תודה רבה.‬
‫אני רק צריך לדבר על זה עם אשתי, אבל…‬ ‫אהיה בקשר.‬
‫אז בשביל חצי מזה.‬
‫חמישים דולרים.‬
‫ולא אגבה על דלק.‬
‫יש לי סרטן בכבד,‬
‫ויש לי בת שהיא אם יחידנית שאני צריכה לפרנס‬
‫כל עוד אוכל.‬
‫אהיה בקשר.‬
‫נראה לך שצ'מברלנד צדק?‬ ‫אולי נציע את הבית למכירה.‬
‫זה לא מה שצ'מברלנד אמר.‬
‫אסמס לתאודורה בירץ'. אגיד לה שנעסיק אותה.‬
‫יהיו לה כמה שבועות להבין מיהו הצופה,‬
‫אבל עד אז נסיים לשפץ.‬
‫בסדר, מצאתי מקום.‬
‫עשר דקות מפה. הוא נראה… נראה נחמד.‬
‫נראה…‬
‫טוב. תראה, אני…‬
‫אני מרגישה שמסוכן לישון פה,‬
‫והאבק גם יזיק לאסתמה של קרטר,‬
‫ואם זה מה שבתקציב שלנו, אז בסדר.‬
‫גרנו ב"מוטל 6" כל הזמן בילדות.‬
‫היה כיף. אני לא צריכה‬ ‫סוויטה ב"ריץ קרלטון", מותק.‬
‫אני יודע. תראי, אני מתחיל לחשוב‬ ‫שאחד מאיתנו צריך להיות פה בלילה.‬
‫הפועלים יגיעו עם הנץ החמה.‬
‫מישהו חייב להכניס אותם, נכון?‬
‫יהיה להם פה ציוד בשווי 30 אלף דולר.‬
‫זה כאילו אנחנו מתחננים שיפרצו.‬
‫נפעיל את האזעקה.‬
‫נחלק את הסיסמה לאנשים‬ ‫וכל מיני אנשים אקראיים ידעו אותה.‬
‫אז נשנה את הסיסמה.‬
‫מותק, אנחנו חייבים‬
‫שתהיה מכונית בכביש הגישה,‬ ‫אורות שנדלקים וכבים כאילו הכול בסדר.‬
‫טוב, אז אתה תישן פה‬
‫ואני והילדים נישן במוטל.‬
‫זה יהיה בסדר מבחינתך?‬
‫מותק, המקום הזה מפחיד אותי,‬ ‫לא איזה מוטל מטומטם‬
‫ומדובר בסך הכול בשבועיים.‬
‫תראה, נאכל איתך כאן בכל ערב,‬
‫ואז הילדים ואני נישן במוטל.‬
‫יהיה בסדר, אני מבטיחה.‬
‫הילדים ימותו על זה, טוב?‬
‫כן.‬
‫כמה לילות אתם מתכוונים להשתכן פה?‬
‫אני לא ממש בטוח. שבועיים? אולי שלושה.‬
‫משפצים לנו את הבית. בונים, את יודעת.‬
‫בני, קרטר, סובל מאסתמה,‬ ‫אז את יודעת, האבק וכל זה…‬
‫אתם מקבלים אמקס?‬
‫אתם בטוחים שאתם רוצים להשתכן פה?‬
‫אתם לא מסוג האנשים ש…‬ ‫הלקוחות הרגילים שלנו.‬
‫המקום הזה מושלם.‬ ‫-הוא בסדר.‬
‫שמנו עין עליו מזמן. זה כמו חופשה ליד הבית.‬
‫איך שבא לכם.‬
‫היי, חבר'ה, בחייכם. מאוחר. זמן לישון.‬
‫היי, רגע, אתה הולך?‬
‫כן, אני אשאר הלילה בבית‬
‫כדי שאכניס את הפועלים מחר, טוב?‬
‫זה מצב מדהים בשבילכם.‬
‫כמו דירה משלכם, נכון? מתאמנים על זה.‬
‫בנוסף, יש בריכה, נכון?‬
‫שחית בבית. תוכלי להמשיך עם זה.‬
‫טוב, לילה טוב. ביי.‬
‫אבא?‬ ‫-מה?‬
‫מה אם מי שאנחנו מסתתרים מפניו‬ ‫יפגע בנו כאן?‬
‫היי, אף אחד לא יפגע בכם, טוב?‬
‫כן. אימא פה, בסדר?‬
‫תשאירו את הדלת פתוחה, ננעל את הדלתות האלה.‬
‫אף אחד לא יודע שאנחנו פה, טוב?‬
‫טוב.‬ ‫-בסדר?‬
‫טוב, לך לישון.‬
‫אל, השעה 23:00. כבי את הטלפון בבקשה.‬ ‫-טוב.‬
‫תודה. טוב?‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫גם אני.‬ ‫-אני יותר.‬
‫לא יותר, רק אחרת. טוב.‬
‫תגור בבית כדי לתפוס את מי שעושה את זה,‬
‫נכון?‬
‫אל תשקר.‬
‫כן. אני אתפוס את הבן זונה.‬
‫היי, זה אולי לא גבר. אולי זו אישה.‬
‫אמת. לילה טוב. אוהב אתכם.‬
‫הלו?‬
‫מי זה?‬
‫- דה טיידס‬ ‫מוטור אין -‬
‫איפה הילדים?‬ ‫-בפנים. ישנים עמוק.‬
‫את בסדר?‬ ‫-בוא פשוט נדבר איתה.‬
‫אני לא יודעת מה לומר לכם.‬
‫מישהו התקשר. הוא ביקש את חדר מספר חמש.‬
‫העברתי את השיחה. זה לא כזה נדיר.‬
‫גבר או אישה?‬ ‫-לא יודעת. נראה לי שגבר.‬
‫או אולי אישה.‬ ‫יש מי שחושב שאני נשמעת כמו גבר.‬
‫כן.‬
‫הוא אמר משהו?‬
‫לא. פשוט היו נשימות…‬
‫מישהו התקשר מאז?‬ ‫-לא.‬
‫חייגי כוכבית 69, בבקשה.‬ ‫-מה?‬
‫כוכבית 69, זה יתקשר אליו חזרה.‬ ‫-כן.‬
‫לא עונים.‬
‫- מספר חסוי -‬
‫פשוט אין לי תשובות בשבילכם.‬
‫גיליתי שהייתה עוד הצעה אחת והיא הייתה…‬
‫היא הייתה נמוכה ממש‬
‫והניחוש שלי הוא שהם רצו לקנות ולשפץ,‬
‫פשוט קבלן שמשפץ ומוכר,‬ ‫אבל זאת הייתה חברה בע"מ,‬
‫משמע שלא חייבים להיות שמות על המסמכים,‬
‫וכידוע לך, הבוס שלי, דארן,‬
‫הוא מתעקש לשמור על פרטיות הלקוחות שלו.‬
‫לכן הוא מספר אחת במערב.‬
‫טוב. בסדר, תודה שניסית.‬
‫כן.‬
‫בכל מקרה, אפשר לשאול אותך משהו?‬ ‫משהו ממש בוטה?‬
‫מי, את? כן, תהיי בוטה. קדימה.‬
‫מה היה האינסטינקט הראשון שלך?‬
‫כשקיבלת את המכתב הראשון,‬
‫רצית לתפוס את בעלך ואת הילדים ולעוף מפה?‬
‫אני מניחה שכן.‬
‫אז זה מה שאתם צריכים לעשות.‬
‫למכור, למכור, למכור…‬
‫באמת. אהיה המתווכת שלכם.‬
‫אמכור את הבית תוך סופ"ש אחד.‬
‫נראה לך?‬
‫פשוט צריך שיהיה מחיר מתאים.‬
‫את יודעת, לו דובר בי, הייתי פשוט‬
‫מורידה איזה 500 אלף.‬
‫חמש מאות אלף?‬
‫מותק, קיבלת שני מכתבים שטניים‬
‫שמאיימים על חייך ועל חיי ילדייך!‬
‫בשם אלוהים. כלומר…‬
‫אנחנו עדיין לא מוכנות,‬ ‫ולמפית שלי יש ריח של חומץ.‬
‫ברצינות, מותק,‬ ‫את חייבת למכור את הבית מייד.‬
‫את חייבת. תוכלו…‬ ‫לקנות בית חמוד וקטן בקרבת מקום.‬
‫יש בית ממש חמוד בהוליהוק.‬
‫הוא לא הדור וגדול כמו שלכם,‬ ‫אבל הוא ממש חמוד.‬
‫זה אותו האזור של בתי הספר,‬ ‫אז הילדים לא יחליפו בי"ס,‬
‫ותוכלי להישאר במועדון הקאנטרי.‬
‫אני לא יודעת. אני…‬
‫את יודעת מה? אני מתחילה להתגעגע לניו יורק.‬
‫לא לדירה, אבל כן, לעיר.‬ ‫-אלוהים.‬
‫ידעת שהעיר ניו יורק‬
‫תהיה מתחת למים בתוך חמש שנים?‬
‫ידעת את זה?‬
‫ובכל מקרה, מה תעשי? תמכרי את הכדים שלך?‬
‫זה מה שאני עושה.‬
‫את חייבת למכור את הבית הזה. חייבת.‬
‫פשוט תסיימו עם השיפוצים‬
‫ואל תירצחו במוטל שאתם גרים בו בהמשך הרחוב.‬
‫כי נורה, את מותשת.‬
‫את באמת מותשת ואת פוחדת, אבל…‬
‫מה שאת באמת צריכה להיות זה…‬
‫את צריכה לכעוס.‬
‫השגתי את השם והטלפון‬ ‫של בחור שגר בעבר בבית שלכם.‬
‫סוכן כישרונות, מכל הדברים.‬
‫הוא לא זה שקניתם ממנו את הבית…‬ ‫-אעצור אותך שם.‬
‫טוב.‬
‫אשתי רוצה למכור את הבית.‬
‫עם כל מה שקרה ועכשיו המטרידן בטלפון.‬
‫אני חייב לוודא שהיא מרגישה שאני מגן עליה.‬
‫אבל אתה לא רוצה לדעת?‬ ‫-לדעת מה?‬
‫מי עושה לכם את זה.‬
‫לנורה לא אכפת מזה.‬
‫היא רוצה לצאת מהבית הזה,‬ ‫ומה שהיא צריכה ממני זה תמיכה.‬
‫אני מבינה. רק תקשיב לי?‬
‫כשעדיין שתיתי, זה היה לפני שנים,‬
‫בעלי הזדיין עם מישהי, וידעתי את זה.‬
‫בשלב ההוא, כבר חדלנו לדבר.‬
‫אז יום אחד נמאס לו, נמאס לו מזה שאני שותה,‬
‫אז הוא פשוט קם והלך.‬
‫אבל אחרי התקף הלב שלי,‬ ‫וכשנגמלתי משתייה, התגעגעתי אליו.‬
‫התחננתי שיחזור אליי והוא הסכים בתנאי אחד.‬
‫שלעולם לא אשאל עם מי הוא שכב.‬
‫אם אסכים לזה, יהיה איתי,‬
‫יסלח לי על כך‬ ‫שבזבזתי את השנים הכי יפות של חייו.‬
‫אז הסכמתי.‬
‫והיינו מאושרים.‬
‫אבל לא לדעת מי הייתה האישה הזאת…‬
‫זה אכל אותי, לא יצא לי מהראש.‬
‫כשחייכתי מעבר לשולחן,‬ ‫כשהתכרבלנו על הספה מול הטלוויזיה.‬
‫דמיינתי אך ורק את הפנים‬ ‫המטושטשות של האישה הזאת,‬
‫האישה הזאת שגזלה משהו ממני.‬
‫למרות שמה שהיא גזלה‬ ‫היה משהו שמלכתחילה לא הייתי ראויה לו, אז…‬
‫ביררתי.‬
‫נסעתי לרוקלנד קאונטי.‬
‫אמרתי לה שאם תדבר שוב עם בעלי, אהרוג אותה.‬
‫ובעלי לא גילה מעולם.‬
‫והחיים שלנו מעולם לא היו חזקים יותר.‬
‫הייתי חייבת לדעת.‬
‫לא הייתה לי ברירה.‬
‫הייתי חייבת לדעת.‬ ‫לא יכולתי להמשיך בחיי עד שאדע.‬
‫טוב, אז פשוט תתקעו את זה מתחת לידית‬
‫ואתם רואים,‬ ‫אי אפשר אפילו להתחיל לפתוח אותה.‬
‫אפשר לנסות, אבל אפילו איל ניגוח לא יצליח.‬
‫מרגע ההתקנה, איש לא ייכנס מבעד לדלת.‬
‫כלומר, פשוט אבל יעיל.‬
‫תודה.‬
‫העונג כולו שלי.‬
‫אכניס את זה לחדר הילדים ותהיו מוכנים.‬
‫נהיה בסדר. תודה.‬
‫בסדר. אין בעיה.‬
‫כמו הדירה הראשונה שלי בניו יורק.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-מה העניין? מה?‬
‫נכון שאמרתי שצריך למכור?‬
‫זה כאילו, כל הזמן הזה, הייתי מבועתת.‬
‫ונראה לי שלא הכרתי בכמה שאני כועסת.‬
‫כועסת עליי?‬
‫על מי שמעולל לנו את זה.‬
‫עברנו לפה כדי להיות מחוסנים‬ ‫מפני פחד מהסוג הזה, נכון?‬
‫ואני יודעת שזה לא קורה רק לנו.‬
‫זה קורה לכולם בכל רחבי ארה"ב.‬
‫ניתן פשוט להרוס את חייך.‬
‫אתה מטרה.‬
‫אנחנו לא בטוחים בשום מקום.‬
‫זה מה שאנחנו צריכים לומר לילדינו?‬
‫שאם מישהו מטיל עלינו אימה, פשוט ניתן לו?‬
‫פשוט נברח?‬
‫אני לא יודעת איך נמשיך לעשות את זה, אבל…‬
‫נראה לי שאנחנו עדיין לא יכולים להיכנע.‬
‫את לוחמת, מותק.‬
‫תמיד היית.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-אז סיימתי.‬
‫נהדר. תודה.‬
‫חשבתי, ואל תרגישו שאתם חייבים,‬
‫אבל אם תרצו שאשמור פה בלילה,‬ ‫בחוץ, אשקיף על החדרים‬
‫ופשוט אחפש דברים חשודים,‬
‫אשמח לעשות את זה.‬
‫מה זאת אומרת, כל הלילה שם בחוץ?‬
‫כן.‬
‫זה מה שעשיתי לפני שעסקתי באזעקות.‬
‫בסדר, טוב. אני חייב לשאול, כמה תגבה?‬
‫לא יודע.‬
‫עשרים דולר לשעה?‬
‫מהשקיעה עד לזריחה?‬
‫טוב. כן. זה יעזור כל כך.‬
‫טוב, אשאיר אתכם לענייניכם.‬
‫דין, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אנדרו.‬
‫מאיפה באת?‬
‫מה?‬
‫למה אתה שואל אותי את זה?‬
‫אני פשוט סקרן.‬
‫תראה, אני לא רוצה להיות פה עכשיו.‬
‫טוב?‬
‫אני לא אוהב לדבר על מה שקרה.‬
‫אני לא אוהב לשחזר את זה.‬
‫אבל אם אתם גרים בבית הזה,‬ ‫יש לי אחריות לעזור לכם‬
‫כי איש לא עזר לי ו…‬
‫הלוואי שהיו עוזרים.‬
‫אם אתה אוהב את המשפחה שלך,‬ ‫אתם חייבים לצאת מהבית הזה.‬
‫טוב. אתה יכול להגיד לי למה?‬
‫מעולם לא רציתי לעבור לפרברים.‬
‫אני אוהב את העיר.‬
‫כן.‬
‫הייתי סוכן כישרונות.‬
‫אשתי, רוז, הייתה צ'לנית.‬
‫לילה אחד הכרנו ואז…‬
‫התאהבנו.‬
‫כעבור שישה חודשים נישאנו.‬
‫היא נכנסה להיריון.‬
‫וזה היה היריון קשה.‬
‫רוב הזמן היא נאלצה להיות במיטה, בלי לנגן.‬
‫והקריירה שלי המריאה, כן?‬ ‫אז לא יכולתי לתמוך בה בבית.‬
‫כשכיילב נולד,‬ ‫הדיכאון אחרי הלידה היה אין-סופי.‬
‫שנה וחצי, אולי.‬
‫היינו חייבים מטפלות‬
‫כי היא לא התמודדה עם האימהות.‬
‫היא אמרה למטפלת שהיא תנגן,‬ ‫אבל היא עדיין לא נגעה בצ'לו.‬
‫בסוף אמרתי, "חייבים לשנות את זה.‬
‫"זה לא עובד".‬
‫אז נסענו לווסטפילד,‬
‫וראינו את הבית,‬
‫ולא האמנו למחיר.‬
‫זה היה ב-2014.‬
‫כמה שנים אחרי המפולת,‬ ‫אז המחירים עדיין היו טובים,‬
‫ושיחקתי אותה בעבודה, טוב?‬
‫ייצגתי את רוזמונד פייק, את אנדרו גארפילד.‬
‫אז היינו בסדר.‬
‫והבית היה מדהים.‬
‫הייתי כאילו, "שיט!‬ ‫לא נוכל להרשות לעצמנו לא לקנות אותו".‬
‫ובני היה בן שנתיים וחצי, שלוש.‬
‫חצר גדולה שישחק בה, אז חשבתי, "לעזאזל".‬
‫אנחנו עוברים לפרברים.‬
‫ופשוט כך, הכול השתנה.‬
‫פתאום אשתי חזרה לעצמה.‬
‫היא חזרה לנגן בצ'לו…‬
‫ואז הם נכנסו אל חיינו.‬
‫מי?‬
‫הזוג המוזר בבית שמאחור.‬
‫ברוכים הבאים אל השכונה!‬
‫פאי הריבס המפורסם של מו הגדולה!‬
‫ומתנה קטנה לקטנטן.‬
‫הבן שלהם גדל ויצא מהבית, כך הם אמרו…‬
‫אם תרצי זמן להתאמן על הצ'לו,‬ ‫נשמור על הילד.‬
‫ניתן לך רגע לעצמך.‬
‫זה יהיה נפלא.‬
‫בום.‬
‫ואז מצבה של אשתי הידרדר, פשוט כך.‬
‫מה קרה?‬
‫היא הייתה מתעוררת באמצע הלילה‬ ‫ואומרת ששמעה מוזיקה.‬
‫ואז היא התחילה לראות דברים.‬
‫התקשרנו למשטרה כל שני וחמישי והם חיפשו.‬
‫לא היה שם איש.‬
‫פתאום היא ויתרה. זין על הצ'לו.‬
‫היא לא רצתה להישאר בבית עם הילד.‬
‫רצתי עם הבן שלי אל מיץ' ומו ב-6:00 בבוקר‬
‫כדי שאגיע לעבודה בזמן.‬
‫בכל ערב כשחזרתי, רבנו.‬ ‫-לך לעזאזל!‬
‫ובשלב הזה, ירדתי מהפסים.‬
‫רוזמונד פיטרה אותי, גארפילד פיטר אותי.‬
‫ואני לא מאשים אותם. לא ביצעתי את תפקידי.‬
‫השכבתי את בני לישון איזה לילה‬ ‫ושאלתי אותו איך עבר עליו יומו.‬
‫אבא, אני צריך לספר לך משהו.‬
‫הוא היה אצל מיץ' ומו.‬
‫הוא אמר שהוא שיחק בחדר השינה שלהם‬
‫והוא ירד אל הסלון,‬
‫והיו שם המון זקנים‬
‫שעמדו במעגל בגלימות אדומות ארוכות‬
‫והם התפללו.‬
‫ובאמצע המעגל…‬
‫מה?‬
‫היה תינוק קטן על מזבח.‬
‫הם שיספו את הגרון שלו.‬
‫הם שתו את הדם שלו.‬
‫סליחה, והבן שלך סיפר לך את זה?‬
‫אני יודע. זה נשמע מטורף.‬
‫כי בזמנו הוא היה בן שלוש…‬
‫אני אומר לך, אחי, הילד שלי פחד.‬
‫אני…‬
‫לקחתי אותו לטיפול.‬
‫המטפלת אמרה, "תראה, הוא סתם ממציא".‬
‫אבל אז קראתי כתבה כעבור יומיים‬
‫על תינוק בן שלושה חודשים מסטמפורד‬ ‫שנעלם לילה אחד מהעריסה שלו.‬
‫מעולם לא מצאו אותו.‬
‫אז התחלתי לרדת מהפסים, כן?‬
‫התחלתי לקחת כדורים כדי לישון.‬
‫אשתי, היא הייתה בגמילה בטיפול יום,‬
‫אז לקחתי חל"ת כדי לשמור על הבן שלי.‬
‫וכל הזמן פשוט בהיתי בבית של מיץ' ומו.‬
‫אמרתי לשוטרים. הם אמרו שאני פסיכי.‬
‫ואז קיבלתי מכתב.‬
‫מר וגברת פירס היקרים.‬ ‫ברוכים הבאים אל שדרה 657.‬
‫וידעתי שזה הם.‬
‫אתם כתבתם את זה, נכון?‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-מה עשינו?‬
‫למה לא נוכל לראות את כיילב הקטן?‬
‫פאקינג תתרחקו מהמשפחה שלי!‬
‫אנחנו הדבר היחיד היציב‬ ‫בחייו של הילד, אתה יודע?‬
‫זאת אשתך שמחרפנת אותך.‬
‫תכלא אותה במוסד!‬
‫הגיעו מכתבים נוספים.‬
‫לבנך, כיילב, יש חיוך יפהפה.‬
‫במרבית הימים אני מתגעגע אל אשתך.‬
‫הם נעשו יותר…‬
‫האם שקלת פשוט לרצוח אותה?‬
‫…אלימים.‬
‫האם תקריב את אשתך או את בנך?‬
‫אבל זה…‬
‫הם בדיוק כמו המכתבים שאנחנו מקבלים.‬
‫הם שותים דם של ילדים.‬
‫בסדר.‬
‫סליחה. למה הם עושים את זה?‬
‫כדי להיראות צעירים יותר?‬
‫חיפשתי על זה מידע.‬
‫יש כתות, כן?‬
‫ויש משהו בדם שקוראים לו אדרנוכרום‬
‫שהגוף פולט כשפוחדים‬
‫והם ניזונים מזה.‬
‫תראה, אני חייב לשאול אותך, בסדר?‬ ‫פשוט כדי להיות פרקליט השטן.‬
‫לקחת בזמנו די הרבה תרופות, נכון?‬
‫לקחתי כל כדור שהצלחתי להשיג.‬
‫לא ידעתי מה אמיתי ומה לא.‬
‫לא היה סוף למכתבים.‬
‫דיברתי עם בלשים, עם הבולשת המזוינת.‬
‫דם צעיר. דם צעיר!‬
‫איום מהימן. ביקשת איום מהימן. איך זה?‬
‫מהימן מספיק לטעמך?‬
‫יום אחד חזרתי הביתה ואשתי פסיכית לחלוטין,‬
‫ושאלתי אותה מה קרה, והיא אמרה לי…‬
‫כיילב?‬
‫…שבננו אמר שנחתך,‬
‫ופתאום היא פשוט… הייתה שם.‬
‫יצאה ממנהרה סודית.‬
‫חיפשתי אותה. לא מצאתי.‬
‫אז עזבנו באותו לילה.‬
‫חזרנו העירה ועברנו לדירת שני חדרים.‬
‫אבל אשתי לא התאוששה.‬
‫היא אמרה שהחזיונות לא פסקו.‬
‫יום אחד החזרתי את הבן שלי מחבר.‬
‫לך שחק שם, מותק.‬
‫בובה?‬
‫שלום?‬
‫אני מצטער.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫רגע, לא. אנדרו, בבקשה.‬ ‫בבקשה, תראה, יש שכן.‬
‫הוא גר עם אחותו. בחור מוזר, קירח.‬
‫ג'ספר וינסלו?‬ ‫-כן.‬
‫הוא בחור טוב. הוא היה מביא לי את הדואר,‬
‫הוא תמיד היה חמוד אל בני… הוא בחור טוב.‬
‫למי מכרת את הבית?‬
‫לא יודע. לאיזו חברה בע"מ.‬
‫זה זוג הזקנים. אני אומר לך.‬
‫עופו מהבית הזה מייד.‬
‫פאק!‬
‫הפחדת אותי למוות.‬
‫אתה שומר לעניין.‬ ‫התגנבתי החוצה ואפילו לא שמת לב.‬
‫לעזאזל. את צודקת.‬
‫אל תסבכי אותי, טוב?‬
‫לא אספר אם לא תספר להם שהלכתי לשחות.‬
‫אני אוהבת לשחות בלילה. בוא איתי.‬
‫לא יודע. די קר בחוץ.‬
‫הבריכה נראית מחוממת.‬
‫תוכל לשמור על החדר מפה.‬
‫זה מושלם.‬
‫אני די מרחם עלייך, אני חייב לומר.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫טוב, אבא שלך… הוא קשוח איתך, נכון?‬
‫כן, אבל בעבר הוא לא היה ככה.‬
‫אבל בחודשיים האחרונים, זה כאילו…‬
‫לא יודעת. הוא לפתע השתנה.‬
‫כן, טוב, אני מבין למה הוא ככה.‬
‫יש לו בת יפהפייה והוא רוצה להגן עליה.‬
‫כן, אני לא יפהפייה.‬
‫את כן.‬
‫שחה איתי.‬
‫אמרתי לך, אני לא נכנס.‬ ‫-אלוהים, פשוט תיכנס!‬
‫אין לי בגד ים.‬
‫טוב, אז פשוט תיכנס בתחתונים.‬
‫כלומר, יש להם מגבות, אז…‬
‫אני לא מאמין שאת מכריחה אותי.‬
‫אז מי זה, לדעתך?‬
‫מי?‬
‫מי שכותב את המכתבים? הצופה.‬
‫כלומר, נראה לי שזה השכן הפסיכי.‬
‫שכל הזמן נכנס לבית שלכם, כאילו…‬
‫זה חייב להיות הוא.‬
‫אבל גם לא נראה לי שהוא מסוכן או משהו.‬
‫אני יכולה לנשק אותך?‬
‫אוי… אלוהים…‬
‫בת כמה את?‬
‫שש עשרה.‬
‫תביני, אני בן 19.‬
‫אני עלול להסתבך.‬
‫כן, טוב, זה רק מוסיף לריגוש, נכון?‬
‫נכון.‬
‫מדברת פרל. אני יודעת שמוקדם,‬ ‫אבל זה מקרה חירום.‬
‫הם מפרקים אותו.‬
‫הם מפלצות!‬
‫מכאן. תיזהרו עם הזכוכית במטבח.‬
‫אני לא צריך שאשתי תציק לי.‬ ‫-זה פטיש אוויר?‬
‫כן! היי, מו.‬
‫אנחנו משפצים את המטבח.‬
‫גם נעקור את המרתף.‬
‫אבל נראה לי שהחבר'ה האלה יהיו פה זמן מה.‬
‫אתה יודע שאסור לכם‬ ‫לעשות את זה בין 20:00 ל-7:00.‬
‫כן, אני יודע את זה. תראי. 7:02.‬
‫וואו! זה רועש!‬
‫רק זה מה שחסר לי.‬
‫גם ככה אני עצבנית ועכשיו אתה עושה קטע כזה.‬
‫אני לא שומע!‬
‫זה יחזור לנקום בך.‬
‫בעלי ואני קשישים פנסיונרים.‬
‫יכולת להזהיר אותנו‬
‫והיינו עוברים לדירת הנופש שלנו, מניאק!‬
‫שמעתי את זה.‬ ‫-למה אתם מתעסקים עם הבית?‬
‫אני לא אוהב שיש קררה.‬ ‫אני איטלקי! אני אוהב לבשל.‬
‫שיש קררה הוא איטלקי, חתיכת מטומטם!‬
‫כן, טוב, אי אפשר להכין רוטב אדום‬ ‫על שיש קררה כי הוא מכתים…‬
‫למה לעזאזל אני מסביר לך את זה?‬
‫זה הבית שלי, גברת, טוב? אעשה מה שבא לי.‬
‫מה שאתה יכול לעשות‬ ‫זה לא לעשות אותו קיטשי ודוחה.‬
‫בטח תשים מלאכים ערומים מבטון‬ ‫בכל מקום שישתינו,‬
‫ושולחן פוסבול מחורבן במרתף.‬
‫הבית מושלם כפי שהוא. אתה תהרוס אותו.‬
‫אז היית בבית, כן?‬
‫ברור שהייתי.‬
‫איך נכנסת? דלת אחורית? מנהרה?‬
‫אין לי מושג על מה אתה מדבר.‬
‫אולי תעזבי את הנכס שלי?‬
‫אני אכתוב יומן, שמעת אותי?‬
‫יש לי מד רעש, טוב?‬
‫אכתוב יומן, אתעד כל דציבל.‬
‫אני צופה בך!‬
‫את צופה בי?‬
‫אני יודע שאת זו ששולחת את המכתבים,‬
‫ועכשיו אני אצפה בך.‬
‫שמיים בלי ענן היום.‬
‫הזדמנות נהדרת לספוג ויטמין די.‬
‫אלך להתמרח בשמן עם בעלי.‬
‫אל תיסחפו עם הוויטמין די. שלא תחטפו סרטן.‬
‫אולי זה קרב שאני כבר נלחמת בו.‬
‫שתלך לעזאזל.‬
‫מה לעזאזל קורה פה? רנדי מתחתן או משהו?‬
‫לא שמעת?‬
‫אל, אחזור אליך מייד.‬
‫ג'ק, מה אתה עושה?‬
‫ואתה? אתה לא יכול להתפרץ למשרד שלי.‬
‫מינית את רנדי כשותף? רנדי?‬
‫כמה זמן הוא פה, שנה?‬
‫לדעתי הוא אפילו לא בן 30.‬
‫אני עובד פה כבר עשר שנים, ג'ק.‬
‫במסיבת חג המולד אמרת שאני הבא בתור.‬
‫אמרתי לך שאולי תהיה הבא בתור,‬ ‫ושזה לא תלוי רק בי.‬
‫הוא מביא לקוחות.‬
‫הבאתי את לנוקס היל. הם ענקיים.‬
‫רנדי הביא לנו את וורבי פארקר ואינסטקרט.‬
‫אלה שתי חברות שמונפקות במיליארדים.‬
‫אתה מפשל לאחרונה, חבר,‬
‫ואם אתה לא מבין את זה, יש בעיה גדולה יותר.‬
‫טוב, תראה.‬
‫אני עסוק בחודשיים האחרונים. קניתי בית חדש,‬
‫הייתי צריך להכניס את הילדים…‬ ‫-ארבע השנים האחרונות.‬
‫היית כריש, דין. המקום הזה היה חייך.‬
‫הגעת ראשון, עזבת אחרון.‬
‫זה כמעט עלה לי בנישואיי.‬
‫לא, זה היה בגלל פשיטת הרגל.‬
‫טוב, זה…‬
‫זה נגמר. טוב, ג'ק?‬
‫בניתי על זה שאהיה שותף.‬
‫ג'ק, טוב? אני זקוק לכסף.‬
‫אז מה נעשה פה?‬
‫אולי יעזור שתפסיק לצאת מפה כל יום ב-16:30.‬
‫ג'וזי, תחזירי לי את אלברט, טוב?‬
‫היי.‬
‫היי. איך היה בעבודה?‬
‫את יודעת, היה…‬
‫האמת היא שזו הסיבה שאני מתקשר.‬
‫זרקו עליי ערמת עבודה ענקית,‬
‫ולא אוכל לבוא הלילה.‬
‫אה, בסדר.‬
‫אני אוהב אותך כל כך.‬
‫ואני אותך.‬
‫רק תוודא שתנוח, טוב?‬
‫אל תישאר ער מאוחר מדי.‬
‫כן, אני עייף.‬
‫כן.‬
‫חלומות פז, כן?‬
‫מותק, אתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר. אני בסדר, בובה.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-אוהב אותך.‬
‫שלום! בוקר טוב!‬
‫היי!‬ ‫-מותק!‬
‫היי! היי, חבר.‬ ‫-היי, אבא.‬
‫וואו. טוב.‬ ‫-התגעגעתי אליך.‬
‫איזה דברים מגניבים.‬ ‫-נראה טוב.‬
‫היי.‬ ‫-וואו. טוב.‬
‫היי, אבא.‬ ‫-שלום.‬
‫יהיה נהדר.‬ ‫-תודה על ההודעות.‬
‫טוב.‬ ‫-זה היה מקסים. אני צוחק.‬
‫היא לא יצרה קשר פעם אחת.‬
‫אבל זה בסדר.‬
‫היי. איך ישנת?‬
‫מדהים.‬ ‫-כן?‬
‫הילדים ישנו, אני ישנתי. מה איתך?‬ ‫-מדהים.‬
‫חלמתי חלומות מוזרים, אני…‬ ‫בנוסף, חשבתי ששמעתי יריות.‬
‫רגע, יריות?‬
‫לא, חשבתי ששמעתי יריות.‬
‫את יודעת מה? רבתי אתמול עם מו הגדולה.‬
‫באמת? מה…‬ ‫-כן.‬
‫היא הציקה לי בגלל השיפוצים.‬
‫אוי, מותק.‬ ‫-זה לא משנה.‬
‫העניין הוא שגיליתי עליהם דברים.‬
‫מה?‬
‫זה הם.‬ ‫-לא.‬
‫כן.‬ ‫-אתה…‬
‫איך גילית?‬ ‫-אני בטוח.‬
‫היי. שמעת את זה?‬
‫מותק.‬
‫אתה! איימת עליהם, נכון?‬
‫מה? לא, אני לא יודע מה…‬
‫הם התאבדו. אבא שלי ירה באמי ואז בעצמו.‬
‫הם הוריך?‬
‫היא הייתה חולת סרטן. לא היה לה הרבה זמן.‬
‫אבי לא רצה לחיות בלעדיה.‬
‫כל מה שהם רצו היה קצת זמן שקט‬ ‫ואתם התחלתם עם השיפוצים.‬
‫ואז איימת עליהם?‬
‫לא. לא איימתי על אף אחד.‬
‫זה כאן במכתב הזה, מניאק.‬
‫אתה איימת עליהם. אתה עשית את זה!‬
‫מה קורה?‬
‫הכול בסדר.‬
‫פשוט תעלה, בבקשה.‬
‫דין?‬
‫מה קרה? מה אמרת לה?‬
‫לא אמרתי כלום.‬
‫באמת. פשוט אמרתי להם שאנחנו משפצים.‬
‫לא אמרתי להם להתאבד.‬
‫אלוהים, נורה.‬
‫למה אנחנו לא יכולים להישאר הלילה?‬
‫צריך עוד כמה ימים לסיים את המטבח.‬
‫בנוסף, דקוטה יבוא והוא יתקין מצלמות בחוץ.‬
‫טוב?‬
‫אז כפי שאמרתי,‬ ‫אנחנו רוצים להיות מוגנים במיוחד.‬
‫אם כי נראה לי שאנחנו מוגנים עכשיו.‬
‫אבל זה נכון. צריך להתקין את המצלמות.‬
‫אז אבא יישאר פה ואנחנו נחזור למוטל,‬
‫רק לעוד כמה לילות.‬
‫אני ממש אוהבת את המוטל.‬ ‫אני ממש רוצה לנסות את הבריכה.‬
‫את יודעת, יש לך בריכה פה, אלי.‬
‫אני לא יודע אם שכחת.‬
‫מה קורה פה?‬
‫תרגום כתוביות: רותי זהרן‬