‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- מבוסס על סיפור אמיתי -‬
‫אלוהים, יפה פה כל כך.‬
‫גן עדן.‬
‫רגע, אז קונים את הבית הזה?‬
‫צריך לראות אותו‬ ‫לפני שנדע אם אנחנו רוצים אותו.‬
‫אפשר להיכנס ולהביט סביב?‬
‫לא, נחלוף על פני הבית במהירות,‬
‫ונזרוק עליו את הכסף שלנו.‬
‫ככה קונים בית.‬
‫תראה את העצים האלה. יפהפיים.‬
‫בטח יש פה מועדון קאנטרי בסביבה, נכון?‬
‫טוב, מתקרבים אליו. הנה הוא.‬
‫אלוהים. זה הבית?‬
‫מותק, אני לא מאמינה.‬
‫היי, קרטר, לא נתרוצץ כמו חיות, טוב?‬
‫אלוהים, הוא אפילו יפה יותר מהתמונות.‬
‫אמרתי לך.‬ ‫-הוא מהמם!‬
‫נוף של האגם, גישה לאגם.‬
‫אמרת גישה לאגם, מר בראנוק?‬
‫אכן, גברת בראנוק.‬
‫היי, אלי, את קוראת‬ ‫את "גאווה ודעה קדומה" בטלפון?‬
‫אני מסמסת תמונות של הבית החדש שלנו.‬
‫הוא לא הבית שלנו… עדיין.‬
‫היי.‬
‫מי הבחור הזה?‬
‫גם הוא מעוניין בבית, חבר.‬
‫כדאי שתיכנס ותפחיד אותו.‬
‫בחייך, אלי. שימי את זה בצד או שזה שלי.‬ ‫-מהר. אתם איטיים.‬
‫אולי תביטי סביב?‬ ‫-טוב.‬
‫הוא טיפה סטרילי.‬
‫תוכלי להפוך אותו למושלם, נכון?‬
‫כמו תמיד.‬
‫די.‬
‫אוודא שלא ישמידו את הבית.‬ ‫-טוב.‬
‫מה דעתך, ילדה?‬ ‫-יש בריכה.‬
‫טוב, ג'ספר, זמן ללכת הביתה.‬
‫קדימה, ג'ספר. בוא.‬
‫זמן לעזוב. בוא פשוט…‬
‫ג'ספר, אני עוזבת בלעדיך. אני…‬
‫היי. ג'ספר, תגיד שלום.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫שלד של תינוק כולל 100 עצמות יותר‬ ‫מאשר שלד של מבוגר.‬
‫מעלית המזון הזו. היא אוצר לאומי.‬
‫אני נשיאת אגודת השימור המקומית,‬
‫וניהלנו 14 פגישות על המעלית בלבד.‬
‫היא אוצר לאומי.‬
‫בית מקסים.‬
‫תוציאי את הטלפון. תגגלי "מעלית מזון".‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫תירשמי, בבקשה?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫קארן?‬
‫נורה? נורה מילר?‬
‫אלוהים.‬
‫לא יכול להיות!‬
‫זה מדהים.‬
‫אלוהים.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫מיליון שנה לא ראיתי אותך.‬ ‫-רגע…‬
‫את מראה את הבית הזה?‬ ‫-כן.‬
‫לא התראינו מאז ביה"ס לעיצוב, נכון?‬
‫נכון.‬
‫אלוהים, את נראית נפלא.‬
‫בחייך. את. את נראית מדהים.‬
‫ועכשיו שמי נורה בראנוק,‬
‫מה שעדיין נשמע לי מוזר.‬
‫מה איתך? היית נשואה, נכון?‬
‫הייתי נשואה, כן.‬
‫סיפור ארוך, אבל בכל מקרה, מה איתך?‬ ‫-מצטערת.‬
‫לא דמיינתי שבסוף תגיעי לפרברים‬
‫כי היית חובבת טבע לפני שזה היה אופנתי.‬
‫לא נכון.‬
‫ראיתי את הכתבה עלייך ב"טיימס".‬
‫כלומר, אלוהים, איזו תערוכה ענקית בגלריה.‬
‫תערוכת היחיד הראשונה שלי,‬ ‫קרמיקה בגלריה חדשה בטרייבקה.‬
‫את משחקת אותה.‬
‫כי תראי אותי, אני לא.‬ ‫אני כאילו, "זין על אמנות".‬
‫כן, פשוט אתחתן עם כסף.‬ ‫זה פשוט קל יותר ככה.‬
‫היי.‬
‫אבא!‬
‫כן, חבר.‬
‫תראה, מעלית.‬
‫האמת שקוראים לה מעלית מזון,‬ ‫בדיוק ביררתי עליה.‬
‫היא נועדה לשנע אוכל בין הקומות.‬
‫זה מגניב כל כך.‬ ‫-אני יודע.‬
‫שננסה אותה?‬
‫זה רעיון נהדר. כן, רוץ למעלה.‬
‫אשלח אותה למעלה.‬
‫מעולה.‬
‫אימא'לה! אבא, אל תעשה את זה.‬
‫היי, את בסדר? מה העניין?‬
‫זה כלום, אני פשוט…‬
‫את לא מתה עליו.‬
‫הוא לא רע.‬ ‫-מה העניין?‬
‫אתגעגע לכל החברים שלי.‬
‫בובה…‬
‫נהיה בסך הכול במרחק שעה מהעיר.‬
‫וגם ככה את לא מדברת איתם פנים אל פנים.‬
‫זה תמיד בטיק טוק ובסנאפ קראקל וב…‬
‫מה שעושה אותו ייחודי באמת…‬
‫זה בית מתוחכם,‬
‫אבל הוא נשי מאוד,‬
‫ונדיר שרואים את זה.‬ ‫-יפהפה.‬
‫סליחה.‬
‫האם עבדים בנו את הבית הזה? את יודעת?‬
‫מה? מאיפה לי לדעת?‬
‫חשבתי שאת יודעת.‬
‫הוא יפהפה, נכון?‬
‫אתם חייבים לראות את הבריכה.‬
‫היא כחולה יותר מהאוקיינוס.‬
‫נורה, בואי תראי.‬
‫הנה הוא.‬
‫דין, מותק!‬
‫קארן, זה בעלי.‬
‫קארן ואני למדנו יחד עיצוב‬ ‫ותנחש מי סוכנת הנדל"ן של הנכס?‬
‫את צוחקת.‬
‫וה-וה-וי-וה, כלומר… ואו.‬
‫תפסיקי.‬
‫אז מה דעתך?‬
‫כן, אני אוהב אותו.‬ ‫-כן.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫הו, מותק.‬
‫אני רוצה להגיש הצעת מחיר.‬ ‫-מה?‬
‫באמת? בכזאת קלות?‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬ ‫-כן.‬
‫אז בסדר. דברו שניכם,‬ ‫ואני רק צריכה לעדכן אתכם‬
‫שיש כבר שתי הצעות נוספות,‬
‫ואתם פשוט צריכים להציע מעבר‬ ‫למחיר המבוקש, אז תפתחו את הארנק.‬
‫טוב.‬ ‫-תודה, קארן.‬
‫בחייך, סטיב. כאן אמריקה, נכון?‬
‫כולם קונים בתים שידם אינה משגת.‬
‫אתה יודע מה הבעיה?‬ ‫-מה?‬
‫פשיטת הרגל.‬
‫זה היה לפני עשור.‬
‫דין, יש גבול למה שאוכל לעשות.‬
‫העניין הוא שעם ההכנסה הנוכחית שלכם,‬
‫אתם לא עומדים בקריטריונים‬ ‫להלוואת ענק בגודל הזה.‬
‫ואם זו לא תהיה הלוואת ענק?‬
‫פשוט…‬
‫מה אם נשלם מקדמה גדולה?‬
‫כל החסכונות שלנו, ניקח את כל המניות שלנו,‬
‫נמכור אותן, תוכנית הפנסיה,‬ ‫ופשוט נפדה הכול.‬
‫נשלם הרבה מס הכנסה ונשקיע הכול בבית.‬
‫אז זאת לא הלוואת ענק, נכון?‬
‫כלומר…‬ ‫-נכון?‬
‫אולי, אבל אתה לוקח סיכון אדיר.‬
‫אתה חייב לראות את הבית הזה.‬
‫הוא על שפת אגם.‬
‫בסדר? אין תנועת רכבים,‬ ‫אנשים אפילו לא נועלים דלתות.‬
‫בטוח שם, אחי.‬
‫בחייך, דין.‬
‫חרא יכול לקרות בכל מקום. זה סתם מיתוג.‬ ‫-לא אכפת לי.‬
‫אני רוצה שלכל ילד שלי יהיה חדר.‬
‫אני רוצה שתהיה להם חצר‬ ‫גדולה מספיק כדי לשחק בה.‬
‫בתי הספר טובים יותר.‬
‫אעשה מה שצריך כדי לקנות את הבית הזה.‬
‫- כעבור שישה שבועות -‬
‫- האחים קולינס -‬
‫מותק, הגעתי!‬
‫מישהו?‬
‫היי, אבא?‬ ‫-כן.‬
‫איפה הרצועה שלו?‬
‫לא יודע, חבר. שאל את אימא.‬
‫רק אל תיתן לטפטפון להתרוצץ בבית, טוב?‬
‫יש סיבה שקוראים לו ככה.‬
‫אני לא רוצה שישתין על הפרקט, טוב?‬
‫לא. תוציא אותו, קדימה.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫היי, רגע, אבא. מתי יגיע הפסנתר?‬
‫מותק, מביאים אותו עכשיו.‬
‫תניחי את הטלפון לרגע‬ ‫ותביטי מבעד לחלון. את תראי.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫- פרננדס ובניו‬ ‫פסנתרי כנף -‬
‫תראה את זה.‬
‫אלוהים.‬
‫יש לנו בעיה כאן.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה דעתך? סיימתי אותם רק בשבוע שעבר.‬
‫הכנתי אותם לפה.‬
‫אני חושב שהם מושלמים.‬
‫אתה מריח את זה?‬
‫את מה?‬
‫את האוויר. הוא שונה פה.‬
‫אני יכולה לנשום.‬
‫הכול שונה.‬
‫תמיד הרגשתי שאם אעזוב את ניו יורק,‬ ‫הקריירה שלי תתפוגג,‬
‫ותראה, התערוכה בגלריה מצליחה כל כך,‬ ‫אני מוכרת פריטים…‬
‫זה כאילו, "אלוהים, למה התעכבנו כל כך?"‬
‫אה, ומצאתי כיסא של ז'נרט ב-1stDibs.‬
‫לא. הסכמנו, נכון? לא נוציא עוד כסף‬
‫עד שנשפץ את המטבח והמרתף, טוב?‬
‫לא ז'נרט, לא טרז'ט, כלום.‬
‫בסדר.‬
‫אז איך זה שלך מותר לעקור‬
‫משטחי עבודה תקינים לחלוטין משיש לבן?‬
‫זה שונה לגמרי כי שיש קררה זה כל כך 2009,‬
‫וכשאני מכין את הפסטה המיוחדת שלי‬
‫בימי ראשון, עם היין האדום…‬ ‫-אה, כן.‬
‫…אני לא רוצה לחשוש שהוא יכתים את השיש.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, סגרנו.‬
‫בואי הנה.‬
‫אנחנו מאושרים, גברת בראנוק?‬
‫אני חושבת שכן, מר בראנוק.‬
‫היי, מלח.‬
‫כן, תעשי…‬
‫אימא, את יכולה לעלות שנייה?‬
‫אימא גומרת משהו ובאה.‬
‫היא גומרת.‬
‫סתום.‬
‫אלוהים.‬
‫נסיים הלילה.‬ ‫-טוב.‬
‫כן?‬ ‫-טוב.‬
‫כן.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אני לא שומעת כלום.‬
‫אני נשבעת שבוודאות התנגנה פה מוזיקה.‬
‫היי, מה קורה?‬
‫אלי אמרה שהיא שמעה פה מוזיקה.‬
‫שמת אודם?‬
‫מאיפה הוא? הרשית לה לשים אודם?‬
‫הוא פשוט היה בחדר שלי.‬
‫טוב, אולי לא תשימי‬ ‫אודם של מישהי אחרת, טוב?‬
‫אולי לא תשימי אודם בכלל?‬ ‫מותק, את עדיין לא בת 16.‬
‫אבל כל שאר הבנות בביה"ס…‬ ‫-את לא שאר הבנות, טוב?‬
‫עבדנו קשה כשגרנו בעיר‬ ‫כדי להגן עלייך מפני דברים כאלה, נכון?‬
‫להגן עליי מפני מה? אודם?‬
‫מצחיק מאוד.‬
‫פשוט תישארי כמה שיותר קטנה למעננו, בבקשה?‬
‫כל עוד את יכולה, בבקשה?‬ ‫-בסדר, טוב.‬
‫אוריד אותו.‬ ‫-תודה.‬
‫מה הקטע?‬
‫היי, חבר'ה, ערב פיצה.‬
‫בואו נזמין פיצה.‬
‫- 5:00‬ ‫התראה - נודניק -‬
‫מותק, איפה שמת את המסנן…‬
‫חשבתי שנעלתי את הדלת.‬
‫מותק, את לא,‬
‫כי הבחור פשוט עמד שם.‬
‫ממש מפחיד.‬
‫אז אמרת לו שאנחנו מסוגלים‬
‫להביא את העיתון שלנו לבד?‬ ‫-כן, בוודאות.‬
‫"מר/גברת בראנוק…"‬ ‫-לא נראה לי…‬
‫לא יודע. הוא נראה מאותגר שכלית או משהו.‬
‫"שכנים חדשים יקרים בשדרה 657.‬
‫"הרשו לי לברך אתכם עם בואכם לשכונה.‬
‫"איך הגעתם הנה?‬
‫"האם הבית בשדרה 657‬ ‫קרא לכם עם כוחו הפנימי?‬
‫"זה עשרות שנים שהבית בשדרה 657‬ ‫עומד במוקד המשפחה שלי,‬
‫"ועם התקרבות יום הולדתו ה-100‬
‫"מינו אותי לצפות בבית‬ ‫ולחכות לביאתו השנייה.‬
‫"מישהו צפה בבית בשנות ה-20‬
‫"ומישהו אחר צפה בשנות ה-60.‬
‫"כעת הגיע התור שלי.‬ ‫האם אתם מכירים את ההיסטוריה של הבית?‬
‫"האם אתם יודעים מה שוכן‬ ‫בין קירות שדרה 657?"‬
‫אני תוהה מה הביא אתכם לכאן.‬
‫אני רואה שכבר הצפתם את שדרה 657 בקבלנים‬
‫כדי שתוכלו לסיים את המרתף.‬
‫למה הוא הושאר במצבו הנוכחי?‬
‫אולי הוא עדיין לא מפחיד אתכם,‬ ‫אבל הוא עוד יפחיד.‬
‫מה עוד לא סיפרו לכם?‬
‫טוב, בואו נלך לבית ספר.‬ ‫-טוב, בואו נזוז.‬
‫תאחרו לבי"ס.‬
‫חבר'ה, בואו. קדימה.‬
‫יש לכם שני ילדים. ראיתי אותם.‬
‫האם יש עוד בדרך?‬
‫תגידי לג'ק שלא אגיע היום?‬
‫יש לי עניין משפחתי. תודה.‬
‫"עליכם למלא את הבית בדם צעיר…"‬
‫זה טוב יותר בשבילי.‬
‫זו הייתה חמדנות שהביאה את ילדיכם לכאן.‬
‫ברגע שאדע את שמותיהם, אקרא להם‬
‫ואמשוך אותם אליי.‬ ‫-"ואמשוך אותם אליי."‬
‫מי אני?‬
‫מאות מכוניות חולפות בכל יום.‬
‫אולי אני באחת מהן.‬
‫הביטו מחוץ לחלונות של שדרה 657‬
‫בכל האנשים שהולכים בחוץ מדי יום ביומו.‬
‫נראה לי שמכאן.‬ ‫-אולי אני ביניהם.‬
‫מכאן.‬
‫הודעה זו לא תהיה האחרונה.‬
‫ברוכים הבאים, חברים.‬
‫"אני הצופה."‬
‫ראשית אני רוצה לומר‬ ‫שיש לכם כל זכות להיות נסערים.‬
‫אילו קיבלתי מכתב כזה,‬ ‫גם אני הייתי די מפוחד.‬
‫אבהיר לך, בלש.‬
‫אף אחד לא פוחד.‬ ‫אנחנו עצבניים, זה מה שאנחנו.‬
‫אני מבין, אבל הנה החדשות הטובות.‬
‫וסטפילד היא אולי העיר הכי בטוחה באמריקה.‬
‫אני עובד כבר שנים במשטרה, ובכל שנותיי פה‬
‫היו אפס מקרים של פשעים אלימים.‬
‫אין מקרי רצח…‬
‫היו כמה היעלמויות, אבל בזה זה נגמר.‬
‫היעלמויות?‬
‫אני חייב לומר, לא נראה לי שאתם בסכנה,‬
‫ונראה לי שלא נוכל לעשות יותר מדי.‬
‫נראה לי שתוכלו לעשות הרבה.‬
‫תוכלו לנתח את כתב היד,‬
‫לבדוק דנ"א במקומות‬ ‫שבהם ליקקו את הבול והמעטפה?‬
‫בטח, נוכל לעשות את זה.‬
‫זה לוקח כחודש,‬
‫אבל אם זה ישפר לכם את ההרגשה, נהדר.‬
‫אבל תחושת הבטן שלי היא שזו מתיחה.‬
‫איזה מין אדם עושה מתיחה כזאת?‬
‫תראו, שלא לפרוטוקול,‬ ‫יש לכם שכן, ג'ספר וינסלו.‬
‫הוא לא מזיק.‬
‫לעתים מתקשרים אלינו‬ ‫כי הוא עושה דברים מוזרים:‬
‫זורק אבנים קטנות על דלתות רשת‬
‫או עומד מול המקרר של מישהו ומכין כריך.‬
‫אז אנחנו פשוט פוקחים עליו עין.‬
‫נראה לך שהוא כתב את זה?‬
‫הנה מה שנעשה.‬
‫נבדוק את הדנ"א, ובינתיים‬
‫נוודא שניידת תעבור שם כל כמה שעות.‬
‫זה ישלח מסר שאנחנו שומרים עליכם.‬
‫אנחנו יודעים שהייתם צריכים‬ ‫לשלם הרבה על הבית,‬
‫אז אנחנו רוצים שתרגישו רצויים.‬
‫אנחנו רוצים שתרגישו בטוחים.‬
‫ואתם אכן בטוחים. טוב?‬
‫למה, לדעתך, הוא התכוון בזה?‬
‫שהיינו צריכים לשלם הרבה על הבית? מנין לו?‬
‫היי, שכן.‬
‫היי.‬
‫אפשר לשאול מה קורה פה?‬
‫למה את בגינה שלי?‬
‫אני דין.‬ ‫-וזה מיץ' ואני מורין.‬
‫חבריי קוראים לי מו.‬ ‫-מו הגדולה.‬
‫ותהינו אם בתך תוכל להפסיק לנגן בפסנתר.‬
‫או לקנות אורגנית, אולי עם אוזניות?‬
‫תראו, אני מצטער, אני ממש לא מבין‬
‫כי אשתי ואני לא מצליחים לשכנע אותה לנגן.‬
‫ובתשובה לשאלה שדי צעקת,‬
‫אנחנו עושים את מה שאנו עושים זה 20 שנים,‬
‫כלומר, סופגים ויטמין די‬
‫וקוטפים את ארוגולת הפרא שגדלה לאורך הגדר.‬
‫פעם זה היה "רוקט". עכשיו הכול בצרפתית.‬
‫אתה חייב לקרוא לזה ארוגולה או שתיחשב גזען,‬
‫או איזה זבל תקין פוליטית דומה.‬
‫טוב.‬
‫תראי, את בנכס שלי.‬
‫אני בסך הכול קוטפת את הארוגולה‬
‫ששתלתי ושהיא נדדה מהצד שלי של הגדר.‬
‫את לא יכולה פשוט לקטוף‬ ‫את הארוגולה שבצד שלך של הגדר?‬
‫בדיוק אמרתי לך שהיא נדדה לצד הזה של הגדר!‬
‫ככה זה עם השמש…‬ ‫מלאה, מלאה, מלאה, מלאה, חסומה!‬
‫אילו היית ארוגולה,‬ ‫איזה צד של הגדר היית בוחר?‬
‫גינון בסיסי מזוין, ידידי.‬
‫היי, איך בכלל נכנסת הנה?‬
‫דרך החור בשיחים, שרלוק.‬
‫הוא שם רק 50 שנים.‬
‫מי הבחור הזה?‬
‫הוא בכלל הביט בבית לפני שהוא קנה אותו?‬
‫אתה יודע…‬
‫אילו היית נחמד יותר,‬
‫אתה ואנחנו,‬
‫היינו יכולים להיות חברים,‬
‫כי האנשים כאן,‬
‫אנחנו פוקחים זה על זה עין.‬
‫עכשיו אפקח עליך עין בגלל סיבות אחרות.‬
‫בוא, מיץ'.‬
‫נלך להכין את הסלט המזוין‬ ‫הכי טוב שנאכל בחיים.‬
‫כל העלים האלה. הם משאירים אותך צעיר.‬
‫היה כיף לפטפט איתכם.‬
‫להתראות.‬
‫עדיין נפקח עליך עין.‬
‫למה קנית לבן שלך סמור?‬
‫זה חמוס.‬
‫זה היה פרס על כך שעברנו לפה.‬
‫הוא קטן וחמוד.‬
‫הוא משתין בכל מקום. החמוס, לא הבן שלי.‬
‫ביי, קארן! נראית טוב.‬
‫שקי לי בתחת, סטפאני.‬ ‫-מה?‬
‫כן, ביי.‬ ‫-ביי, חבר'ה.‬
‫אלוהים, אני לא סובלת אותה.‬
‫היא מנסה לשכב עם הבוס שלי, דארן,‬ ‫וזה פשוט מביך כל כך.‬
‫כי את יודעת מה?‬
‫הכלבה הזאת רווקה והיא בכושר שיא.‬
‫תיזהר, דארן.‬
‫לכי על זה, אחותי. מוכנה?‬
‫שיהיה מאתגר. אוי, שיט.‬
‫מה רע בפריוס?‬
‫כלום…‬
‫כלום. אני מניחה. פשוט…‬
‫איך שאנשים מציגים את עצמם בווסטפילד,‬ ‫זה כאילו קטע.‬
‫כן, אני פשוט רוצה חיים נחמדים.‬
‫את תקבלי אותם.‬
‫כלומר, את יכולה לקבל אותם,‬ ‫אבל לא אמור להביך אותך‬
‫או לעורר בך אשמה,‬ ‫זה שאת רוצה חיים טובים, את יודעת?‬
‫עמוק בפנים את בטח חושבת,‬
‫"אני צריכה לחיות בעוני",‬
‫כי את אמנית, אבל זין על זה.‬
‫כלומר, זה מה שאנשים רוצים, את יודעת?‬
‫את זה. אלה החיים שהם רוצים.‬
‫את הכול.‬
‫את ראויה להם. ואת יודעת למה?‬
‫כי את עשירה.‬
‫אבל תביני, אנחנו לא עשירים. אם לדבר בכנות…‬
‫כלומר, המשכורת של דין בסדר, אבל…‬
‫והוא עומד להיהפך לשותף,‬
‫אבל אנחנו… את יודעת, היו לנו בעיות.‬
‫תודה.‬
‫כוונתך… כוונתך ל…‬
‫כוונתך לצרות כלכליות?‬
‫כן. כלומר…‬
‫באמת?‬ ‫-אני לא אמורה להזכיר את זה,‬
‫אבל…‬
‫שיט.‬
‫את יודעת איך זה. כמה השקעות גרועות‬
‫ופתאום לוקח לך עשר שנים‬
‫לחלץ את עצמך מהבוץ.‬
‫אלוהים, כן.‬
‫אז נישואים, זה קשה.‬
‫טוב, את יודעת, נכון?‬
‫איך קראו לבעלך?‬
‫קראו לו ריק בלאק.‬
‫בלאק.‬
‫אני יודעת. הוא היה דפוק.‬
‫באמת. הוא פשוט…‬
‫הוא היה חתיכת נקבה והוא לא הצליח…‬
‫הוא לא הצליח להפעיל…‬
‫להפעיל את "הציוד".‬
‫היה זוועה. הוא ניסה להאשים אותי,‬
‫וזה גרם לי להרגיש כמו זבל.‬
‫יום אחד הוא נכנס למכונית שלו‬
‫והוא פאקינג עזב אותי.‬
‫אלוהים.‬
‫וזה דפק אותי לגמרי.‬
‫אז אני לא אדם גועלי, אבל חשבתי,‬
‫"ריק, לך לעזאזל.‬
‫"לך לעזאזל. פשוט תלך לעזאזל.‬ ‫אני פאקינג אחסל אותך."‬
‫ואת יודעת מה עשיתי?‬
‫פאקינג לקחתי ממנו את הבית.‬
‫מצאתי דרך לקחת אותו ועכשיו כולו שלי.‬
‫וזה דפק אותו כלכלית.‬
‫ואת יודעת מה?‬ ‫אני חיה את החיים הכי טובים שאפשר.‬
‫וגם את צריכה לעשות את זה.‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫אבל אל תספרי לאף אחד.‬
‫טוב, לפני כמה ימים קיבלנו מכתב ממש מאיים.‬
‫מה?‬ ‫-כן, בנוגע לבית.‬
‫ממש מפחיד, ממוען אלינו.‬
‫כתבו שם שצופים על הבית.‬
‫שצופים בנו.‬
‫אוי ואבוי.‬ ‫-כן.‬
‫זה מפחיד. פניתם למשטרה?‬
‫כן, אבל הם אמרו שאין הרבה מה לעשות.‬
‫חשבתי על זה‬
‫ואולי זה מישהו שהגיש הצעה לבית והפסיד,‬
‫כי יש אנשים שמוזרים בקטעים כאלה, נכון?‬
‫כלומר, היו כמה הצעות, נכון?‬
‫תוכלי לברר מי הגיש אותן?‬
‫כי זה יעזור ממש.‬
‫כן, בטח.‬
‫חבר'ה, תראו את זה.‬ ‫הוא עושה טריק. הנה, תראו.‬
‫תוריד אותו מהשולחן, קרטר?‬
‫תראו את זה! זה טריק מגניב.‬ ‫-רואה? נכון שזה מגניב?‬
‫כן.‬ ‫-זה לא טריק.‬
‫הוא סתם עומד כדי לאכול.‬
‫אלמד אותו לנסוע במעלית המזון.‬
‫בשום פנים ואופן לא.‬ ‫-תיזהר, בבקשה.‬
‫בוא, יהיה כיף.‬ ‫-היי.‬
‫קנינו לו אותו כדי שירגיש בנוח בבית,‬
‫ואתה זה שהסכים לחמוס.‬
‫מדאיג אותי שהחמוס ירגיש יותר מדי בנוח.‬
‫אלי, מאיפה החולצה הזאת?‬
‫הרצועה של החזייה מציצה.‬
‫אז מה?‬ ‫-מה זה, "אז מה"?‬
‫יש לנו שכנים.‬
‫שימי לב איזה מסר את שולחת, טוב?‬
‫אבא, בחייך!‬ ‫-מה "בחייך"?‬
‫תודה.‬
‫תתאמני עכשיו בפסנתר?‬
‫מה נכנס בך?‬
‫בחיים לא היית ככה.‬
‫באמת.‬
‫תמיד דיברנו על כך שנגדל צעירה חזקה‬
‫שתיקח בעלות על המיניות שלה.‬
‫מה? היא פשוט גדלה מהר מדי.‬
‫אל תדאג, חבר. אל תפחד. יהיה בסדר.‬
‫בו.‬
‫קרטר! מה?‬
‫מה הקטע?‬
‫פאקינג תקום!‬
‫אלוהים!‬ ‫-קום!‬
‫מה קרה?‬ ‫-תסתלק מהבית שלי!‬
‫הוא היה שם.‬ ‫-במעלית המזון?‬
‫אל תחזור לבית שלנו שוב!‬
‫תישאר בכלוב שלך או במקום שהגעת ממנו!‬
‫תפסיק!‬
‫תסתלק! ואל תחזור!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אתה בסדר?‬
‫אלוהים. מה… הוא היה…‬
‫הוא היה במעלית המזון?‬ ‫-כן.‬
‫אלף אלפי התנצלויות.‬
‫הבעלים הקודמים הרשו לו. הוא לא מזיק.‬
‫אם אמצא אותך שוב בבית שלי,‬ ‫אהרוס לך את הצורה, ג'ספר. טוב?‬
‫בדיוק איימת עליו? מה הבעיה שלך?‬
‫מה הבעיה שלי?‬
‫אני לא זה שפרץ פנימה‬ ‫ונסע במעלית המזון, גברת.‬
‫לכל הבעלים הקודמים‬ ‫לא הייתה בעיה שיעשה את זה.‬
‫כל הבעלים במהלך 60 השנים האחרונות.‬
‫כל אחד ואחד,‬ ‫מעלית המזון הייתה החלק האהוב על כולם בבית.‬
‫כולם אהבו את מעלית המזון,‬
‫והם אהבו שג'ספר אוהב לשחק בפנים,‬
‫וזאת הסיבה שאגודת השימור‬ ‫עובדת קשה כל כך כדי להשאיר אותה.‬
‫אני לא מכיר הרבה אנשים עם מעלית מזון,‬
‫אבל לכל אדם תהיה בעיה‬
‫עם זה שזר יפרוץ פנימה וייסע בה.‬
‫זה מה שלא בסדר עם העולם בימינו.‬
‫משמעות המילה "שכן" כבר לא מה שהייתה פעם.‬
‫בסדר, אולי פשוט נגיד‬ ‫שאף אחד לא נוסע במעלית המזון.‬
‫לא. רעיון טוב יותר.‬ ‫-טוב? נקודה.‬
‫צר לי לומר לך,‬
‫אבל אנחנו נשפץ את הבית.‬
‫נראה לי שאוציא את מעלית המזון.‬
‫לא תעז.‬
‫פשוט אומר לאגודת השימור‬ ‫שאנחנו לא צריכים מעלית מזון‬
‫כי אנחנו מתכננים לאכול‬ ‫את הארוחות שלנו בחדר האוכל, ביחד,‬
‫כמו משפחה נורמלית,‬
‫לא בשלל קומות או מה שנהגו לעשות‬ ‫באחוזת דאונטון המזוינת.‬
‫זה מה שאתה חושב על היסטוריה אמריקנית,‬
‫זלזול מוחלט.‬
‫אז מה עוד בכוונתכם לעשות סביב הבית הזה?‬
‫אולי לעקור את העצים המעצבנים האלה?‬
‫כן, האמת, אעקור את כל העצים המעצבנים.‬
‫לא נכון.‬
‫אפילו אל תחשוב על זה.‬ ‫-עכשיו כן, כדי ש…‬
‫אלוהים.‬
‫רואים את עץ האלון שם?‬
‫זה אלון שסוע‬
‫שעומד לחגוג יום הולדת 100.‬ ‫-היא פסיכית לגמרי.‬
‫העץ הזה הוא חלק אינטגרלי מהקהילה הזאת,‬
‫משהו שאתם לעולם לא תהיו.‬
‫שני יאפים נכנסים להם…‬ ‫-היא קראה לנו יאפים?‬
‫…וחושבים שיוכלו לעשות מה שבא להם.‬
‫עצים זוכרים,‬
‫והם יכולים לדבר זה עם זה דרך השורשים.‬
‫זה לא מדע בדיוני. זו עובדה מדעית.‬
‫וזה קרה לפני חודשים מעטים.‬
‫זוג יאפי נוראי בא הנה,‬
‫כרת ערמון ננסי בן 90,‬
‫לא קיבל אישור, אפילו לא השתמש בעץ‬ ‫כדי להכין עריסות לתינוקות.‬
‫כולם יודעים שערמון ננסי‬ ‫יוצר את העריסות הכי טובות.‬
‫טוב, את יודעת מה? את מוזמנת להמשיך להתנהג‬
‫כמו פסיכית מוחלטת,‬
‫אבל אני מזמין אותך לעזוב את הנכס שלי.‬ ‫תהיי פסיכית בנכס שלך.‬
‫קומיקאי אמיתי.‬ ‫-תודה.‬
‫לילה טוב.‬
‫כדאי שתיזהר, ליצן.‬
‫מה?‬
‫אני פוקחת עליך עין.‬
‫פשוט תתעלם. בוא.‬
‫אנחנו נתקין אזעקה.‬
‫תצילו את העצים.‬
‫היי, אני דקוטה מוונגארד פתרונות אבטחה.‬
‫היי, תיכנס.‬
‫כן. תודה.‬
‫חיישנים על כל דלת, כל חלון.‬ ‫-בסדר.‬
‫ו… כן.‬
‫כמה מצלמות נראה לך שנצטרך בחוץ?‬
‫סביר להניח שעשר.‬
‫שלוש בחזית, שתיים בכל צד, ועוד שלוש מאחור,‬
‫משהו כזה.‬ ‫-בסדר.‬
‫זאת אולי הגזמה.‬ ‫-לא, זה בסדר. הגזמה זה טוב.‬
‫מגניב. ייקח כמה זמן להתקין אותן.‬
‫רק אזמין כמה דברים.‬ ‫-תראה, אני חייב לשאול.‬
‫כמה זה יעלה לנו? הערכה?‬
‫הערכה?‬
‫הערכה…‬
‫נראה לי שמשהו כמו 7,000.‬
‫אתה רציני?‬
‫אוכל לבדוק שוב את החישובים.‬
‫לא, זה בסדר. 7,000 זה מצוין.‬
‫איך אתה גובה מעט כל כך?‬
‫זאת חברה צעירה.‬
‫אני עדיין מנסה להיכנס לשוק.‬
‫זאת החברה שלך?‬ ‫-כן.‬
‫רגע, בן כמה אתה?‬
‫בדיוק מלאו לי 19,‬
‫אבל תמיד הייתי מין גאון של קטעים כאלה.‬
‫גדג'טים טכנולוגיים, מחשבים…‬
‫אתה יודע מה? סגרנו. התקבלת.‬
‫תודה, אדוני.‬ ‫-בסדר? 7,000.‬
‫לא גרוש מעבר.‬ ‫-סגרנו.‬
‫בסדר, טוב מאוד.‬
‫תביט סביב. אני מאחר לעבודה.‬
‫טוב. תודה. היה נהדר להכיר את שניכם.‬
‫היי.‬
‫מי אתה?‬
‫סתם מתקין האזעקה.‬
‫אז לאן את הולכת?‬
‫בלי רעיונות. אני קטינה, יא סוטה.‬
‫- ו-פ-א‬ ‫ונגארד פתרונות אבטחה -‬
‫מה זאת אומרת, אין מה לעשות?‬
‫אתם לא יודעים אם פרצו פנימה.‬ ‫-מה אתה…‬
‫כל הדלתות היו נעולות. אין עדויות לפריצה.‬
‫אני יודע שאתם נסערים,‬ ‫אבל לא נקפוץ למסקנות נמהרות.‬
‫יש לנו רק חמוס מת.‬
‫אז אתה אומר שהחמוס התאבד?‬
‫אני אומר שאני לא יודע.‬
‫הוא יצא מהכלוב שלו. הוא ברח, נכון?‬
‫אולי הוא…‬
‫לא יודע, התנגש בקיר.‬
‫כמה לדעתך חמוס שוקל?‬
‫כמה, חצי קילו, נכון?‬
‫סביר להניח. כן.‬
‫טוב, אז באיזו מהירות נראה לך שחמוס אובדני‬
‫היה צריך להתנגש בקיר‬
‫כדי שתהיה לו מספיק תאוצה‬ ‫שתמחץ את הגולגולת?‬
‫דין…‬ ‫-מה הקטע של הבחור הזה?‬
‫מר בראנוק, אני מבצע את תפקידי.‬ ‫-אבל אתה לא מבצע את תפקידך.‬
‫אילו ביצעת, היית עוצר את הפסיכופת‬
‫שגר בבית הסמוך.‬
‫מה הוא עשה אתמול? שאלת?‬
‫תירגע.‬
‫זאת חקירה פתוחה ומתמשכת,‬
‫וניידת עברה מחוץ לביתכם‬ ‫שלוש פעמים אתמול בלילה,‬
‫בשעות 22:00, חצות, 02:00.‬
‫אם תרצו שניידת תעבור אחת לשעה,‬
‫בשמחה.‬
‫בינתיים מתקין האזעקות עובד למעלה.‬
‫אז תתקינו את המערכת‬ ‫ואז נוכל לדבר על צעדים נוספים.‬
‫תודה על הקפה. אצא בכוחות עצמי.‬
‫אני…‬
‫היי.‬
‫מה מצבו?‬
‫הוא בסדר. הוא פשוט רוצה להיות לבד.‬
‫אלי, שוב עם האודם?‬
‫ברצינות? אני רק בחדר שלי.‬
‫אני לא הולכת לשום מקום.‬
‫אני יכולה לעשות מה שבא לי בחדר שלי.‬
‫האמת ש…‬
‫דין.‬
‫זה אודם. תניח לה.‬
‫אני הולך לעבודה.‬
‫מת על האודם.‬ ‫-סתום, סוטה.‬
‫איחרתי, אני יודע.‬
‫מה שלום הבן שלי?‬
‫הוא היה שקט. בקושי אכל.‬
‫אלך לבדוק מה איתו.‬
‫היי, חבר.‬
‫מגניב.‬
‫איך אתה מרגיש? מה קרה?‬
‫מה העניין?‬
‫אבא?‬ ‫-כן?‬
‫אתה יכול להגן עלינו?‬
‫- הכנס קוד אבטחה -‬
‫יפה. אגרוף.‬
‫בסדר.‬
‫לילה טוב, אבא.‬ ‫-טוב.‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫-ואני אותך.‬
‫לילה טוב, מותק.‬ ‫-לילה טוב, אבא.‬
‫בני זונות.‬
‫מדברת קארן. תשאירו הודעה.‬
‫היי, זאת נורה. סליחה, אני יודעת שמוקדם.‬
‫אבל תקשיבי, תהיתי אם הצלחת לברר משהו‬
‫על ההצעות האחרות.‬
‫תוכלי להתקשר אליי? טוב.‬
‫ויש לי חדשות מרגשות.‬
‫תודה שנפגשת איתי היום.‬
‫אני רוצה להיות חברה.‬
‫- מר/גברת בראנוק‬ ‫שדרה 657 -‬
‫מר וגברת בראנוק,‬
‫שמחתי כבר להתוודע לשמותיכם‬
‫ולשמות הדם הצעיר שהבאתם לי.‬
‫אתם אומרים את שמותיהם לעתים קרובות.‬
‫אלי, קרטר.‬
‫אלי היא פסנתרנית מקסימה עם אצבעות עדינות.‬
‫הבית בשדרה 657 שמח שאתם פה.‬
‫חלפו שנים מאז שדם צעיר‬ ‫שוטט במסדרונות הבית.‬
‫האם כבר חשפתם את כל הסודות שהוא צופן?‬
‫האם הדם הצעיר ישחק במרתף,‬
‫או שהם פוחדים מדי לרדת לשם לבד?‬
‫במקומם, אותי זה היה מפחיד מאוד.‬
‫הוא רחוק משאר הבית.‬
‫אם תהיו למעלה, לא תשמעו אותם צורחים.‬
‫מה קורה?‬
‫האם הם יישנו בעליית הגג?‬
‫או האם כולכם תישנו בקומה השנייה?‬
‫חדרי השינה של מי מכם פונים לרחוב?‬
‫יעזור לי לדעת מי נמצא בכל חדר שינה.‬
‫כך אוכל לתכנן טוב יותר.‬
‫כל החלונות והדלתות בשדרה 657‬ ‫מאפשרים לי לצפות בכם‬
‫ולעקוב אחריכם שעה שאתם עוברים בבית.‬
‫מי אני?‬
‫אני הצופה,‬
‫והשליטה בשדרה 657 בידיי‬
‫כבר קרוב לשני עשורים.‬
‫המשפחה האחרונה העבירה את הבית אליכם.‬
‫זה היה זמנה לעבור הלאה,‬ ‫ובטובה המשפחה מכרה אותו כשביקשתי.‬
‫שדרה 657 הוא העבודה שלי עכשיו.‬
‫דין?‬
‫החיים שלי, האובססיה שלי,‬
‫וכעת, כך גם אתם, משפחת בראנוק.‬
‫ברוכים הבאים לתוצר של החמדנות שלכם.‬
‫חמדנות היא שהביאה את שלוש‬ ‫המשפחות האחרונות אל שדרה 657.‬
‫וכעת היא הביאה אתכם אליי.‬
‫ברוכים הבאים.‬
‫אתם יודעים שאני אצפה.‬
‫תרגום כתוביות: רותי זהרן‬